Mine Platinelektioder var de af Luther foieslaaede Glaseleklroder med ind- 

 brændt platineret Platinlag. Brint fremstilledes elektrolytisk af Natronlnd. Den blev 

 vadsket flere Gange med Vand og gjort iltfri ved at ledes over noget ophedet Pal- 

 ladiumasbest. Forbindelsen mellem de to Elektroder, der skulde maales mod hin- 

 anden, iværksattes paa den Maade, at Karrenes Hævertrør dyppedes ned i hver sin 

 Gren af et f7-rør, der lige ragede op over Termostatvædsken og var fyldt med en 

 stærk Kaliumkloridopløsning. Ved Potentialmaalingerne efter Kompensationsmetoden 

 benyttede jeg en Maaletraad, der var indskudt i Række med en Modstandskasse og 

 som Nulinstrument Ostwalds lodrette Kapillarelektrometer med en tynd oval Kapillar 

 (omtrent som i Thermomètre inddelt i 0,1°). Den tynde Kapillar bevirkede, at et 

 Udslag blev synligt for 0,0001— 0,0002 Volt, men samtidig blev Kviksølvets Bevægelser 

 i Kapillaren ogsaa meget langsommere. Da en Hrintelektrodes Potential afhænger af 

 Brintens Tryk, har jeg korrigeret Maalingerne til el Tryk paa 760"'"^ tugtig Brint. 



Til Bestemmelse af Brintionkoncentrationen [H+] har man nu følgende Formel 



" ' £ '- -* c • 0,4343 ^ ^ -' 



Her er tt^ den maalle elektromotoriske Kraft, og /Ty er den elektromotoriske 

 Kraft, som man skulde have, hvis Opløsningen var 1-normal med Hensyn til Brint- 

 ioner, T er den absolute Temperatur, og fi og s er Konstanter 



R = 0,08207 £ = Ö6540') 



„ bliver ved 25° 0,069] og ved 0° 0,0541. 



0,4343 •£ ' ^ ' 



Efter Maalinger, som Wilsmore-) dels selv har udført dels har sammen- 

 stillet, beregnes „ , „.^ 

 ' ^ ttq = 0,33r, ved 25°. 



Jeg har imidlertid ogsaa selv bestemt denne Størrelse, navnlig fordi jeg gærne 

 vilde have den bestemt ud fra Opløsninger, der var saa vidt muligt analoge med 

 de Kromikloridopløsninger, som jeg vilde undersøge, baade med Hensyn til Syrens 

 Styrke og deri, at de indeholdt Klorider foruden Saltsyre. De Resultater, som jeg 

 har faaet ved Undersøgelsen af forskellige Saltsyrer og âf saltsure Kaliumklorid- 

 opløsninger, er stillet sammen i Tabel 1. 



Opløsningerne af Saltsyre var fremstillede af almindelig ren Syre og titrerede 

 efter Volhard. Kaliumkloridopløsningerne var tilberedte ved nøjagtig Afvejning af 

 Kahlbaums Kaliumklorid. 



De i Tabellens 5. Række angivne Brintionkoncentrationer er beregnede ved 

 Hjælp af KoHLUAUSCHS ') Ledningsevnebestemmelser ved 18°, omregnede til 25° ved 

 Deguisnes ') Temperaturkoefficienter. Jeg har antaget, at lige koncentrerede (ækvi- 



') Nernst: Zeitschr. f. Elektrochemie 10, 630 (1904). 



-) WlI.SMORE 1. c. 



') Kohlhausch: Lehrbuch, der prakt, Physik (1901). 



') Degüisne: Iiiaug. di.ss. Strassburg, (1895). Ref. i Kohi.rausch og Holbohn ; Leitvermögen {1er 

 Elektrolyte (1898). 



