28 



Jeg har endnu Lyst til at nævne nogle Eksempler paa, at Afvigelser fra den 

 OsTWALD-WALDEN'ske Regel for den elektrolytiske Dissociation virkelig ogsaa (idet 

 vi ser Sagen ud fra Wehners Anskuelser) er ledsaget af en Overgang af de iono- 

 gene Radikaler fra den ydre Sfære til den indre Sfære. Det blaa Kromiklorid er, 

 som vi lige har set, betydeligt hydrolyseret til Saltsyre og et basisk Salt. Denne 

 Hydrolyse foraarsages ved, at det basiske Salt CiCloOH kun er en meget svag Base, 

 d. V. s. at Fraspaltninger af Hydroksylgruppen meget langt fra følger den almindelige 

 Regel for den elektrolytiske Dissociation. Vi skulde derfor ogsaa gerne kunne vise, 

 at efter den WERNER'ske Teori er Formlen for det basiske Salt ikke 



[Cr{H^O)s] Q^, men 



Cr 



{H, O), 

 OH 



Cl., 



det vil sige, at det basiske Salt skal indeholde et Molekyle Vand mindre end det 

 tilsvarende normale Salt. Man kender desværre ikke dette basiske Salt i fast Form. 

 Men næsten alle hidtil fremstillede Baser og basiske Salte af Kromisalte og Krom- 

 og Koboltammoniaksalte har en Sammensætning med et Molekyle Vand mindre 

 end det tilsvarende Salt for hver basisk Hydroksylgruppe '). 



Af det blaa Kromiklorid fældes saaledes efter Fremy-) Kromihydroksyd med 

 Sammensætningen Cr{OH)3,3H.,0, naar man sørger for at undgaa, at Hydroksydet 

 omdanner sig. 



Af Tetraquodipyridinkromiklorid har Pfeiffer') fremstillet de basiske Salte 



Py-2 



Cr {OH.), 

 (OH), 



Cl og 



Af det tilsvarende Bromid og Sulfat 



Py -2 



Cr (OH.,)., Rr og 



(O//), 



PiJ. 

 Cr {OH,)., 

 OH 



■ Py, 



Cr(OH„)., 

 OH 



CL. 



SO, 



og alle disse basiske Salte giver trods deres ringere Vandindhold øjeblikkelig Te- 

 traquodipyridinsalte ved Behandling med Syrer. Jørgensen har fremstillet følgende 

 tre basiske Salte 



Cr{NH,), ^J^% Co{NH,), ^^^^); Co(NH,), p^^^^"'), 



som til trods for, at de mangler et Molekyle Vand (og derfor egentlig maa være 



Hydroksylopurpureosalte) dog har Roseokarakter, d. v. s. udfældes af Roseosalte med 



') Pfkii-'fer, der har iagttaget, at dette tinder Sted i nogle Tilfælde, kalder af den Grund ved- 

 kommende Baser for Pseudobaser, men han opfatter ikke alle de svage Baser som Pseudobaser. Zeitschr. 

 f. anor. Ch. 31, 409—416 (1902). 



2) Fremy: Lieb. Ann. 110, 22Ö (1859). 



3) Pfeiffer: Zeitschr. f. anor. Ch. 31. 407 (1902). 

 *) Jørgensen: Journ. f. pr. Ch. (2) 25, 418 (1882). 



•') Jørgensen: Journ. f. prakt. Ch. (2) 31, 83 (1885). 



