VI. Det grønne Kromiklorids Overgang til blaat 

 Kromiklorid i fortyndede Opløsninger. 



1. Indledning. 



Det har længe været kendt, at Opløsninger af grønt Kromiklorid blev blaa- 

 violette, „røde", ved Henstand (Moberg^)); og Recoura-) har vist, at der i Løbet af 

 nogle Uger ved almindelig Temperatur dannes en Opløsning, som meget nær er 

 den samme som en Opløsning af blaat Kromiklorid, vel at mærke, naar Opløs- 

 ningen er fortyndet. En af de forste Opgaver, som jeg stillede mig, var at under- 

 søge Forløbet af denne Proces og derigennem søge fastslaaet Karakteren af de Op- 

 løsninger, der dannes i Løbet af den. Der kunde være Grimd til at antage, at Pro- 

 cessen ikke forløb i et Sæt, men at der først dannedes et Mellemprodukt, som 

 derpaa omsatte sig til det blaa Klorid. Der er jo nemlig to komplekse Kloratomer 

 i det grønne Kromiklorid, som ved Processen bliver til Ioner, og det er rimeligst 

 at antage, at først det ene Kloratom ioniseres, og at det derved dannede Klorid med 

 kun et kompleks Kloratom derpaa fraspalter det sidste Kloratom i Form af Ion. 

 Pfeiffer ') har udtalt denne Anskuelse. Han har opstillet (dog uden nogensomhelst 

 eksperimentel Bekræftelse) følgende Skema for Processen: 



Cr 



CL 



{OH,), 



H,0 

 Cl > 



Cr 



Cl 

 (OH,)J 



C/, 



H,0 



Cr{OH„) 



CL, 



og har peget paa den Analogi, der findes mellem denne Reaktionsgang og den af 

 Jørgensen paaviste Reaktionsfølge : 



^ (iV//,)3 



NH, 



Co 



{N0^)„ 



(NH,), 



NO, 



NH, 



Co 



NO, 



(NO,), 



NH, 



Co{NH,), 



{NO,), 



Man vidste, at Processen paavirkedes af Saltsyre, der bevirkede, at Processen 

 ikke forløb til Ende, men at Slutningstilstanden blev en Mellemting mellem en Op- 

 løsning af grønt og blaat Klorid (Godefroy') og Recoura-). Ligeledes forelaa der 



1) Moberg: Journ. f. pr. Ch. 2i», 175 (1843). 



ä) Recoura: Ann. de ch. et de phys. (6) 10, 19 (1887). 



3) Pfeiffer: Ber. d. deut. chem. Ges. 34, 2559 (1901). 



*) Godefroy; Compt. rend. 100, 105 (1885). 



