101 



Salicis Forhold overfor Søivnilral lyder paa, al '/:i af Klorel er kompleks 

 bundet i Sallel, allsaa ikke fraspalles som Ion i vandige Opløsninger. Denne An- 

 skuelse bekræftes ved Undersøgelse af Saltets Ledningsevne i vandig Opløsning. 

 Denne Undersøgelse er anstillet ganske paa samme Maade og Beregningerne er ud- 

 ført ligesom tidligere ved Undersøgelsen af det grønne Kromiklorids Ledningsevne. 



Man finder for den molekylære Ledningsevne af Saltet følgende Værdier, efler- 

 haanden som Saltet omdannes i Opløsningen. 



Tal)el 56. 



Ledningsevnen af en 0,00'.i8S molær Opløsning af Mono k loro kro mi- 

 klorid, fremstillet efter (1), 2 Dage gammelt, ved 25°. 



k, 



0,0168 

 127 

 1U4 

 101 



0,0079 

 671 

 ■583 

 536 

 460 

 407 

 410 



Fra tidligere Forsøg haves: 



/ 



k. 



90 

 120 

 180 

 240 

 360 

 480 

 1113 



0,00572 

 514 

 437 

 410 

 384 

 368 



Xg er vunden ved Ekstrapolation fra Værdierne af Ledningsevnen ved / = "s, 

 1, 2, 3 Minutter. 



Den konstante Værdi for den molekylære Ledningsevne 341,4, som Opløsningen 

 faar efter 4 Dages Forløb, er praktisk talt identisk med den molekylære Lednings- 

 evne af det blaa Kromiklorid ved samme molære Koncentration 344,1. Den lille 

 Forskel paa 0,8 "/o, som findes, kan rimeligvis forklares ved Fejl i Opløsningernes 

 Styrke. Den ekstrapolerede Begyndelsesværdi for Saltels molekylære Ledningsevne 

 208,5 ligger omtrent midt imellem den molære Ledningsevne for det grønne Dikloro- 

 klorid 98,3 og det blaa Kromiklorid 344,1 ved samme Koncentration. Middelværdien 

 er 221,2. Jeg har tidligere i mine Beregninger antaget, at Monoklorokromikloridets 

 molekylære Ledningsevne var lig denne Middelværdi. Men Afvigelsen derfra er 

 ogsaa mindre end den her fundne, da Værdien 208,5 er funden for et Sall, der var 

 to Dage gammelt, og som ved Titrering den samme Dag, som det opløsles i Led- 

 ningsevnekarrel, kun afgav 1,97 af sine Kloralomer straks. Der bliver dog sikkert 



