114 



løsning til næsie Dag udskiltes lidt Baryumsulfat. A indeholdt altsaa al Svovlsj'ren 

 kompleks bunden, uagtet kun ca. -/:i Molekyle Vand, regnet efter Formlen CrClSOi, 

 &H^0, var spaltet fra. Portionen B behandledes ligesom A. Den gav i Løbet af 

 2 Minutter en klar Opløsning. Bundfald af Baryumsulfat iagttoges først efter l'/s 

 Times Forløb. Og endnu næste Dag var Udskillelsen langtfra fuldstændig. Det 

 klare Filtrat gav efter i nogen Tid at have henstaaet ved 100" el Bundfald af Ba- 

 ryumsulfat. I JS var meget nær et Molekyle Vand spaltet fra del oprindelige Salt; 

 og den komplekse Svovlsyre var fastere bunden end i A. 



Det var af Interesse al faa at vide Forholdet mellem Fraspaltningen af Vand 

 og Svovlsyrens Overgang til kompleks Forbindelse med Kromet. De lige anførte 

 Forsøg kunde til en vis Grad tyde paa, at der ingen Forbindelse var, men at det 

 blot drejede sig om lo adskilte Fænomener, der gik for sig omtrent samtidigt. Jeg 

 prøvede derfor at skille Processerne, dels ved at søge at afvande uden al opvarme, 

 og dels ved at ophede til 85° uden at borttage Vand. 



1,1209 Gr. Diklorokromi-kromisulfat tabte i Løbet af 14 Dage over Svovlsyre i 

 Vakuum kun 0,0007 Gr. Det afgav altsaa ikke Vand. Til Sammenligning under- 

 søgte jeg ogsaa, hvorledes Monoklorokromisulfat forholdt sig under di.sse Omstændig- 

 heder. 0,6320 Gr. table i Løbet af 1 Dag 0,0038 Gr. og i Løbet af de følgende 13 

 Dage 0,003.5 Gr. Hvis delle Tab overhovedel er andet end hygroskopisk Vand, saa 

 er det dog saa lille, al man kan se, al Stoffet kun yderst langsomt afgiver Vand. 

 Intet af de lo isomere Kloridsulfater afgiver altsaa med nogenlunde Lethed Vand 

 ved almindelig Temperalur over Svovlsyre i Vakuum. 



Efter Ophedning af 1,26!) Gr. Diklorokromi-kromisulfat i lukket Vejeglas lil 

 85° i 9 Timer var alt Saltet smeltet. Ved Afkøling stivnede Massen begagtigt. Vi 

 ser heraf, at Saltet omdannes ved Ophedning, selv om del ikke udsætles for at 

 miste Vand. 



Af disse Forsøg kan sluttes, at Vandfraspallningen ved Ophedning skyldes, al 

 der ved den højere Temperalur dannes komplekse Kromisulfater, der ikke kan 

 binde alt Vandet. 



Naar Syreresterne i el Sall bliver kompleks bundne, plejer Kationen lil Gen- 

 gæld al fraspalte andre Sloffer, f. Eks. Ammoniak, naar Luleoklorid gaar over til 

 Purpureosalt og dette til Praseosalt, eller Vand, naar det blaa Kromiklorid CrCi^, 

 QH-^O gaar over til del grønne CrCl-^, iH^O. Navnlig Weknf.r har som bekendt 

 fremhævet disse Forhold til Støtte for sin Koordinationsteori. Efter den skal An- 

 tallet af kompleks bundne Syrerester og andre Molekyler, som er knyttet til Cen- 

 tralatomet i Kationen, højst være 6. 



Herefter burde Sammensætningen af Monoklorokromisulfat være (CrCl 5H.,0) 

 SO4, HjO. Del vil sige, al det ene Molekyle Vand burde være løsere bunden end 

 de fem andre. 



Diklorokromi-kromisulfalels Formel skulde være [CrCl^, 4 H^O) {Cr 6 H.,0) 

 (S<)^).^, 2/7.^0, altsaa ogsaa her skulde 'ir, af Vandindholdet være løsere bunden og 



