138 14 



hed som Funktion af Synels. Afsa-llcr man allsaa ile maalle Va'rdier af Syns- 

 slyrken som Abscisser og i hveii at' Piinkteine tor disse den tilsvarende Værdi tor 

 Hørelsen som Ordinat, saa faar man Fig. 2 b. Man ser heraf, at der bcstaar et 

 simpelt Forhold, der kan formuleres matematisk, mellem Hørelsens og Synets Fin- 

 hed, og som i Urd lader sig udtrykke omtrent saaledes: ved meget ringe Syns- 

 styrke er Hørelsen ogsaa slet; den naar sit Maximum ved Middelværdier af Syns- 

 styrke for saa igen at aftage med voksende Synsstyrke. 



Eksemplet er uden Tvivl kun opdigtet, men derved forandres ikke den Kends- 

 gerning, at der kan bestaa en simpel Lovmæssighed mellem givne Fænomener, 

 medens Bravais' Formel angiver, at en Korrelation ikke er til Stede. Heraf kan 

 sikkert drages den Slutning, at det i alle Tilfælde er bedst at efterspore et muligt 

 F^orhold paa den Maade, at det ene Fænomen fremstilles som Funktion af det andel, 

 saaledes som det til Eksempel blev vist ovenfor i Fig. 2 b. Ved en passende Ud- 

 jævning af Kurven vil det da i Almindelighed lykkes at faa Loven til at træde 

 lydelig frem. Lykkes det i et givet Tilfælde paa denne Maade al paavise et be- 

 stemt Forhold mellem Fænomenerne, saa er Opgaven lost, og Beregningen af en 

 Korrelationskoefficient har da ingen stor Værdi. Kun naar Svingningerne af de 

 maalle Værdier er meget store, kan det søgte Forhold være tvivlsomt, og da kan 

 man ty til Bravais' Formel for af de beregnede Korrelationskoefficienter at se, om 

 det overhovedet tør antages, at et Forhold er til Stede. 



Den af Spearman angivne „Footrule", en simplificeret Rækkemetode, har uden 

 Tvivl kun ringe Værdi '")• Denne Metode gaar vi her ikke nærmere ind paa, da 

 den ingen Betydning har for vore Undersøgelser. Den er at betragte som en Sim- 

 plificering af Lign. 1 og har følgelig den Hovedfejl fælles med denne Formel, at 

 den kun kan udtrykke en Proportionalitet, men ikke andre lovmæssige Forhold 

 mellem Fænomenerne. Værre er det dog, al Metoden ogsaa kan føre til fuldstæn- 

 dig falske Resultaler, naar der foreligger en Proportionalilel. Spearman angiver 

 rigtignok en Formel, ved Hjælp af hvilken man let af de efter .,Footrule' fundne 

 Koefficienter kan beregne de sande ved Lign. 1 bestemte Koefficienter. Denne For- 

 mel gælder imidlertid kun for den direkte Proportionalitet; foreligger der en fuld- 

 stændig omvendt Proportionalitet, erholder man ved „Footrule" i Stedet for den 

 teoretiske Værdi —1 kun — 0,-5, naar der foreligger et ulige Antal Maalinger, men 



derimod 1—1,5 • ^ , naar Korrelationen er afledet af et lige Antal Maalinger. 



Saadanne Afvigelser anbefaler just ikke Metoden. 



Ved vore Undersøgelser, som skulle fremstilles i del følgende, har vi stedse 

 taget Sigte paa at bestemme de forskellige Fænomeners Forliold saaledes, al Funk- 

 tionerne kan fremstilles grafisk. Dette er for vort Tilfælde det eneste naturlige og 

 hensigtsmæssige. Ingen betvivler vel egentlig, at hans legemlige og sjælelige Evner 

 bland! andet paavirkes af Vejret, o: at hans daglige Disposition i en eller anden 

 Retning er en Funktion af forskellige meteorologiske Faktorer. Det bliver følgelig 



') „Footrule" for mea,sui'iiig correlation. Biit. Journ. ol l'sych. Vol. 2, p. 8!) IÏ. 



