15 139 



eil Opgave for Videnskaben næimcre al bestemme delle Funktionsforhold, og Re- 

 sultatet kan da Ligninger og Formler her er'uden Interesse — bedst udtrykkes 

 ved en Tegning, en grafisk I'remstilling. Som allerede ovenfor berørt findes der lo 

 forskellige Meloder, eksempelvis angivne i Fig. 2 a og 2 b, paa hvilke Relationerne 

 lader sig anskueliggøre. Lad os for Nemheds Skyld med o; betegne Værdierne af 

 de ydre, fysiske Fænomener, hvoraf de fysiologiske eller psykologiske Fænomeners 

 Værdier (/ antages at være afhængige. W kan da enten fremstille x og ;/ som 

 Funktioner af el fælles Argument, Tiden, og faar i dette Tilfælde en med Fig. 2 a 

 analog Figur, hvor .4, B, C . . . betegner ligeslore Tidsintervaller, eller vi kan frem- 

 stille y som Funktion af x, som det skematisk er udført i Fig. 2 b. Hver af disse 

 Meloder har visse Fortrin, saa at den ene under bestemte Omstændigheder er at 

 foretrække fremfor den anden. 



Overblik over Fænomenernes virkelige Svingninger fra Dag til Dag eller i 

 slørre Perioder faar man selvfølgelig kun, naar Fænomenerne fremstilles som 

 Funktioner af Tiden. Men Meloden har den Ulempe, at Forholdet mellem y og x 

 yderst sjælden kan ses af saadanne Kurver. Fæ'nomenet y er jo nemlig ikke ude- 

 lukkende afhængig af del paagældende x, men ogsaa af mange andre Faktorer, og 

 dets Variationer fra Dag til Dag kan følgelig ikke altid stemme overens med Varia- 

 tionerne af x\ Overensstemmelser og Uoverensstemmelser vil følge hverandre i 

 broget Afveksling. Kun naar x foruden daglige Svingninger frembyder en regel- 

 mæssig periodisk Forandring af større Bølgelængde, vil man kunne paavise dets 

 eventuelle Indflydelse paa y, idel man forener Enkellmaalingerne for tilstrækkelig 

 mange Dage til Middelvæidier. I disse Middelværdier er Indflydelsen af alle de 

 Faktorer, der ikke er underkastede den samme periodiske Forandring, saa vidt 

 som muligt eliminerede, og de saaledes erholdte Kurver lader Overensstemmelsen 

 mellem den periodiske Variation af x og y træde lydelig frem, saafreml en saadan 

 overhovedel er til Stede. Paa denne Maade kan vi f. Eks. paavise Arbejdsevnens 

 Forhold til den aarlige periodiske Variation af Lysstyrken og Varmen. 



Paa denne Maade lykkes del i Almindelighed ogsaa, ved en hensigtsmæssig 

 Udjævning, al godtgøre Overensstemmelsen mellem Svingninger af kortere Bølge- 

 længde. Men del ses let, al Metoden til sidst bliver uanvendelig, idet selve de 

 Svingninger, der skal undersøges, forsvinder ved den Udjævning, der er nødvendig 

 for Eliminationen af tilfældige Fejl. Og udjævnes Maalingerne ikke tilstrækkelig 

 stærkt, kan man ikke med Sikkerhed se en Overensstemmelse mellem Svingnin- 

 gerne paa Grund af de tilfældige Fejl. Fig. 10 b er el Eksempel herpaa. De to Kur- 

 ver B og M fiumbyder vel talrige Overensstemmelser, men da Uoverensstemmelser 

 ogsaa hyppig forekommer, kan man ikke med Sikkerhed paaslaa, at der beslaar el 

 Forhold mellem de to Fænomener. I et saadant Tilfælde kan Indflydelsen af a- 

 paa F'ænomenel y udelukkende godtgøres paa den Maade, al del undersøges, om ;/ 

 overhovedet er en Funktion af x. Man plejer hertil at benytte Fraktionsmeloden. 

 Man deler de iagttagne Værdier x i et vilkaarligl Antal Grupper, hvis Størrelser, 

 Gruppelængdcrne, vanges saaledes, al der li! hvor Gruppe horer del samme Antal til- 



