23 147 



Haanden. Forskellen bliver naturligvis saa meget desto større, jo stærkere man 

 kan trykke, og det ene Dynamometers Angivelser kan altsaa ikke reduceres til det 

 andets ved Hjælp af en konstant Faktor. Skønt de to Dynamometre som sagt 

 næsten er ens, er deres Angivelser egentlig incommensurable Størrelser. Dette 

 træder endnu tydeligere frem ved Dynamometer III, hvilket Apparat forfærdigedes 

 specielt for Frk. I's Haand; Fjederens store Akse er 12,5 cm., den lille Akse der- 

 imod kun 5 cm., og Trykskalaens Maximalværdi er 60 Kilogram. Fjederen er 

 altsaa næsten lige saa stiv som Fjederen i Dynamometer II, men da Apparatet 

 meget bekvemmere kan omsluttes af Haanden, faar man meget højere Trykvær- 

 dier dermed. Hvor stor Forskellen kan blive, fremgaar af følgende Tal. Ved en 

 Prøvemaaling opnaaede Frk. I. med Dynamometer III 49,0 Kg. i Middeltal, med 

 Dynamometer I derimod kun 24,3 Kg., altsaa næppe Halvdelen. Forsøgspersonen 

 L., der fik en Middelværdi paa 45 Kg. med Dj'namometer I, kunde trykke Viseren 

 paa Dynamometer III langt ud over Skalaens Maximalværdi. 



Det ses af denne Sammenligning, at vore 3 Dynamometres Angivelser er in- 

 commensurable; kun de Værdier, der findes af en og samme Forsøgsperson med 

 det samme Dynamometer, kan sammenlignes. Ved vore Maalinger benyttede selv- 

 følgelig hver Forsøgsperson bestandig sit eget Dynamometer, Frk. I. Nr. III, P. Nr. II 

 og L. Nr. I. Denne Fordeling af Maaleapparaterne forklarer den Ejendommelighed, 

 der overalt træder frem i det følgende, at Frk. I. synes meget stærkere end Hr. L. 

 Af de ovenfor anførte Tal fremgaar det dog tydeligt nok, at dette er en Illusion '). 



Da Dynamometrets glatte Staalfjeder ikke alene let gled i Haanden, men 

 ogsaa ofte fremkaldte en utaalelig Smerte, blev vore Apparater omhyggeligt bevik- 

 lede. Paa Fjederens udvendige Sider fastklæbedes en dobbelt Strimmel tykt Flonel, 

 og derpaa vikledes et stærkt Lærredsbændel stramt om hele Fjederen; Bændelets 

 Ender syedes simpelthen sammen. Denne Bevikling har holdt sig fortrinlig; den 

 er tilstrækkelig blød til at beskytte Haanden mod ubehagelige Tryk, den forhindrer, 

 at Apparatet glider, og sidder efter flere Aars Brug lige saa fast som den første Dag. 



Det var os naturligvis meget magtpaaliggende, at de daglige Maalinger ikke 

 skulde forstyrres ved tilfældige Beskadigelser af Haanden. Saadanne Uheld er 

 selvfølgelig den Haand mest udsat for, der bruges mest; straks fra Begyndelsen 

 blev det derfor aftalt, at Maalingerne skulde udføres med venstre Haand; kun 

 Hr. P., der er kejthaandet, brugte bestandig den højre Haand. Børnene derimod, af 



') Hvad der her er paavist for vore Dynamomètre, gælder utvivlsomt for alle Apparater af den 

 Slags, der ikke kan afpasses efter Haanden; deres Angivelser kan ikke sammenlignes. Det er derfor 

 meningsløst at drage Sammenligninger mellem Trykværdier, der er fundne med forskellige Apparater af 

 ubekendt Konstruktion, saaledes som Hoesch-Ernst har gjort (Das Schulkind in seiner körperlichen 

 und geistigen Entwickelung, Leipz. 1906). Af hans Tab. XVII fremgaar det, at Born i Zürich i en Alder 

 af 12 — 13 Aar er i Besiddelse af en Trykkraft paa 20,5 Kg., medens Born af samme Alder i New-Vork 

 kun formaar at trykke 16,3 Kg. 1 det følgende vil det vise sig, at Børn hos os, selv af Københavns 

 fattigste Folkelag, i nævnte Alder kan opvise en Trykkraft paa 3()— 37 Kg. Det er vel næppe troligt, 

 at disse Tal angiver det virkelige Forhold mellem de paagældende Born; Tallene er snarere kun et Ud- 

 tryk for de anvendte Maaleapparaters Forskellighed. 



