188 64 



allsaa den centrale Energiomsætning og følgelig Baningen er, desto lettere og hur- 

 tigere maa Forestillingsrækken blive lært udenad. Evnen til at fastholde Forestil- 

 lingerne vokser altsaa med Energien af de centrale Processer, for hvis Størrelse 

 Baningskoefhcienterne giver os et relativt Maal. Paa den anden Side maa denne 

 Evne være desto mindre, jo finere Skelnedygtigheden er, da som allerede ovenfor 

 omtalt en finere Opfattelse af Forskel beror paa et større Anlal Ledningsbaner. 

 Men med Antallet af Baner vokser ogsaa ved Læren af nye Forestillingsrækker 

 Muligheden for Dannelse af Siderækker, hvorved den associative Sammenknytning 

 i høj Grad vanskeliggøres'). Det maa altsaa ventes, at Evnen til al holde en Fore- 

 stillingsrække fast vokser med Baningskoefficienten, men er desto mindre, jo finere 

 Skelnedygtigheden er. 



Eksperimental Prøve paa Teorien. Naar man vil undersøge de her om- 

 talte Korrelationer, vil man ganske naturligt være henvist til at arbejde med Lyd- 

 intensiteter. Baade hvad Lysintensiteter, Lyskvaliteter, Vægt og Tryk angaar, er 

 Skelnedygtigheden nemlig i høj Grad afhængig af perifere Forhold, medens Skel- 

 nen mellem Tonhøjder, særlig naar man forlanger Angivelse af Forskellens Ret- 

 ning, er afhængig af den specielle musikalske Begavelse. Skelnen mellem Lyd af 

 forskellig Styrke frembyder derimod for det første den Fordel, at den hos Menne- 

 sker med normal Hørelse saa vidt vides ikke forstyrres af perifere Momenter, saa 

 at den centrale Skelneproces her fremtræder renest. For det andet er kun faa 

 Mennesker paa dette Omraade i Besiddelse af særlig Øvelse, fordi Skelnen mellem 

 Lydintensileter ikke finder særlig Anvendelse i det praktiske Liv. Endelig faar 

 man ved Bestemmelsen af Skelnedygtigheden for Lydintensiteter tillige en Værdi for 

 Baningskoefficienten, saa at denne følgelig ikke kræver nogen speciel Undersøgelse. 

 Føjer man hertil en Bestemmelse af Additionshastigheden og Udenadslæren, saa 

 kan Korrelationerne undersøges. 



En saadan Undersøgelse anstilledes i November og December 190(5 paa nogle 

 Studerende, fem mandlige og to kvindelige, der just arbejdede i Laboratoriet. De 

 Studerende svarede saa lidt som muligt tii de Fordringer, der bør stilles til et saa- 

 dant Forsøgsmateriale, idet deres Øvelse i forskellige Retninger var yderst forskellig. 

 Nogle havde taget Del i psykologiske Undersøgelser, andre derimod ikke. To af 

 Forsøgspersonerne kunde næsten kaldes professionelle Regnere, de øvrige havde 

 kun middelmaadig Øvelse i Regning, og paa samme Maade forholdt det sig med 

 Hensyn til Udenadslæren. Hukommelsens Modaliteter var ogsaa meget forskellige; 

 de fleste var vel visuel-motoriske, een Person hørte derimod til den inditTerente 

 Type, en anden til den auditiv-motoriske, og en tredje var udpræget typografisk- 

 visuel. Dersom der under disse forstyrrende Omstændigheder kan paavises Korrela- 

 tioner, tør man vel antage, at de bliver endnu mere fremtrædende, naar en mere 

 ensartet Gruppe undersøges. Forsøgene fandt Sted 2 Gange om Ugen, Kl. 1—2. I 

 det hele blev der arbejdet otte Gange, hver Gang efter det samme Skema. Først 

 blev en Stavelserække lært udenad, derpaa fulgte fem dels op- dels nedstigende 



') Müller und Pilzecker: Zur Lclire vom Gedächtnis. .S. 134 — 157. 



