67 



191 



Da Ril, r og r// er bekendte Størrelser, kan p beregnes af Ligningen. Den saa- 

 ledes fundne Værdi af p er ogsaa angiven i Tab. 17. Ved Hjælp af Lign. 6 kan da 

 endvidere r., beregnes; disse Værdier findes ligeledes i Tab. 17. Som det ses, af- 

 viger de kun lidt fra de af zz-Dommene uden teoretiske Forudsætninger afledede 

 Værdier for r, og afgiver følgelig et nyt Bevis 

 for Baningsteoriens Rigtighed. De af Lign. 6 og 

 7 fundne Værdier for r^ og p er dog sikkert 

 nøjagtigere end de, der umiddelbart er afledede 

 af ii-Dommene, for det første fordi Rji og ru kan 

 afledes med større Nøjagtighed af de paagæl- 

 dende Spredningskurver end r,, der er afhængig 

 af Maximumspunktets altid noget usikre Belig- 

 genhed, og for det andet, fordi et større Antal 

 Værdier, nemlig samtlige g- og A"-Domme, kom- 

 mer i Betragtning ved den teoretiske Bestem- 

 melse af r,. Vi lægger derfor de af Lign. 6 og 

 7 beregnede Værdier til Grund for vore folgende 

 Betragtninger. 



Der staar endnu tilbage at bestemme Skelne- 



dygtigheden U. Da r„ bliver vurderet lig ;• og Ru netop mærkelig større end r, er 



igheden 

 Ru-r, 



550 

 500 

 ■^50 

 -^00 

 350 

 300! 

 250 

 200 



^ — I^^tH 



: 1 S *; ^ - 



»07 O« 09 10 11 12 13 0,14 

 Fig. 16. 



Skelnedygtigheden altsaa desto finere, jo mindre Differensen Ru — r.-, er. Følgelig er: 



U = 



Det kan forøvrigt let bevises, at U = A'— 1. Ifølge Lign. 7 er 



nemlig: 





K. 



Vi kan nu gaa over til Bestemmelsen af Korrelationerne, idel vi anvender den 

 samme Fremgangsmaade, som allerede oftere har ydet os god Tjeneste. Vi af- 

 sætter altsaa f. Eks. simpelthen Additionshastigheden som Funktion af Skelnedygtig- 

 heden og faar da Fig. 16, hvor de ved punkterede Linier forbundne Punkter re- 

 præsenterer Værdierne for de enkelte Forsøgspersoner. For at den Lovmæssighed, 

 der her gør sig gældende, kan træde tydeligere frem, kan vi udjævne Værdierne. 

 Rigtignok er Argumenterne i det foreliggende og i alle analoge Tilfælde ikke 

 æqvidistante, men dette kan ikke berede os større Vanskeligheder, da det er nød- 

 vendigt at foretage en stærk Udjævning udelukkende ved Hjælp af Differenserne af 

 første Orden. Det er da let at anvende dividerede Differenser. 

 Lad Argumenterne være: Xy x., x^ 



deres Differenser: r/i c/n 



og de tilsvarende Funktionsværdier: //, ij., {j^. 



Til Midten Xß mellem .Ti og x., svarer Funktionsværdien y;j. = ' -(.'/i + .'/o)» 

 og til Midten x',i mellem x% og x.^ Funktionsværdien ij'ß == ' i(j/o + yJ. Men nu 

 er Differensen x'^ — x% = ^hd.,, og Differensen x^ — x>, = ' -'('i, altsaa bliver den 

 udjævnede Funktionsværdi (y.,)'- 



25* 



