A-t Illcn blev opdaget af J. Priestley 1. Aug. 1774, har lige fra Slutningen 

 af det 18. til Slutningen af det 19. Aarhundrede været betragtet som sikkert. Beteg- 

 nende er i saa Henseende, at Westuumb ') allerede 1792 kaldte denne Dag „den anti- 

 flogistiske Kemis Fødselsdag", og at den bekjendte originale Harald Thaulow d. 

 24. Juli 1874 oversendte Universitetet i Christiania 1000 Spd. til Oprettelse af „Apo- 

 theker Thal'lows Legat til Minde om det Opsving, som Kemien vandt den 1. Au- 

 gust 1774", men hvis Renter først skal uddeles fra 1974 -). 



I det følgende vil det blive godtgjort, at Iltens Opdagelse ikke med Rette kan 

 henfores fil 1. Aug. 1774. Jeg seer her foreløbig helt bort fra, at A. E. Norden- 

 SKIÜLD') har gjort det i højeste Grad sandsynligt, at Scheele allerede har frem- 

 stillet og karakteriseret Ilten 1771 — 72; thi disse Opdagelser kom forst til den viden- 

 skabelige Verdens Kundskab 1777, og dengang var Iltens Tilværelse allerede godtgjort 

 og dens Betydning tildels bleven klar ved Bayen's, Priestley's og Lavoisier's Ar- 

 bejder. Hvad jeg her foreløbig vil betone, er, at det, Priestley opdagede 1. Aug. 

 1774, kun var en enkelt af Iltens Egenskaber, ganske vist en mærkelig Egenskab, 

 men som dog ikke er eller dengang var karakteristisk (or Ilt alene. 



Paa Forhaand vilde det vel ogsaa være lidet sandsynligt, at en Opdagelse af 

 den Rækkevidde som Iltens, der ikke blot kuldkastede det flogistiske System, paa 

 hvilket næsten hele det 18. Aarhundredes Kemi saa trygt havde bygget, men som 

 blev Grundlaget for hele Fremtidens Kemi, skulde kunne henføres til en bestemt 

 Dalum. Ikke mindre paafaldende vilde det være, om et Stof, hvis Tilværelse giver 

 sig til Kjende i noget saa Iøjnefaldende som Forbrændingsfænomenet, ikke skulde 

 være anet eller forudset før dets egentlige Opdagelse. I Virkeligheden har Iltens 

 Opdagelse en Forhistorie, som ikke blot gaaer langt tilbage, men som er meget 

 interessant og meget ejendommelig. 



Før Ilten nogen sinde blev fremstillet, var dens Tilværelse, dens Forekomst i 

 Luften, i Salpeter, Syrer og Metalilter og i det arterielle Blod, dens vigtigste For- 

 hold og dens Betydning ved Forbrænding, ved Aandcdraget og ved mange andre 

 Iltningsprocesser forudset, ja man kan næsten sige godtgjort. Da det senere viste 



') Gren's: Journ. der Physik 6, 212. 

 2) J. H. Halvorsen: Norsk Forfatter-Lex. 5, 677 (1901). 



') Nordenskiöld: Carl Wilhelm Scliecles Bref och Anteckningar. Stockliolm 1892. S. 466. 



27* 



