20G 4 



sig, at den kunde frigjøres ved Glødning al' Salpeter, forstod man ikke at opsamle 

 den, og da man endelig fandt paa at opsamle den, tog man intet Hensyn til de 

 nævnte Forndsigelser om dens Betydning, men ansaa den for almindelig Lnft. Den, 

 der, ubekjendt med Scheele's Opdagelser, først fandt, at der ved Ophedning af 

 Kvægsølvilte ndvikledes en Lnflart, forstod vel, at denne niaatte ndgjøre en Be- 

 standdel af alle Metalkalke, men havde ikke nogen Forestilling om, at den i langt 

 højere Grad end almindelig Lnft nærede Forbrændingen, og den endelig, som fandt, 

 at den ved Ophedning af Kvægsølvilte dannede Luftart i en eminent Grad under- 

 holdt Forbrændingen, tænkte sig ikke Muligheden af, at det var den, der som Hel- 

 hed forbandt sig med Metallerne og dannede Metalkalke. 



Del Følgende vil derfor naturligt falde i -1 Afsnit: Iltens Forhistorie, dens 

 Fremstilling af Salpeter, dens Fremstilling af Kvægsølvilte og de Forestillinger, 

 dens Fremstillere gjorde sig om dens Natur. 



Den første bekjendte Udtalelse om Iltens Existens findes i et kinesisk Skrift 

 fra Midten af det 8. Aarhundrcde e. Kr., af hvis Indhold Orientalisten J. Klapuoth, 

 en Søn af den berømte Kemiker, har givet en kort Oversigt'). Bogens Forfatter, 

 Mao-Kh6a, udvikler deri den Anskuelse, at alt det, Mennesket kan iagttage ved 

 Sandserne, og alt, hvad han kan opfatte med sin Aand og sin Indbildningskraft, er 

 sammensat af to Grundprinciper, Yànn og Y ne, d. e. det fuldkomne og det ufuld- 

 komne. Dette gjælde ogsaa om Luften, som vi vel ikke kunne se, fordi den er 

 blandet med den elementære Ild (Varme), men hvis Tilværelse vi kunne mærke 

 ved Følelsen. Den bestaaer af fuldkommen Luft (det, vi kalde Kvælslofj og ufuld- 

 kommen Luft (det, vi kalde Ilt), og der er liere Midler, hvorved den almindelige 

 Luft kan gjøres fuldkommen og berøves en Del af dens Yne. Det kan bl. a. ske 

 ved visse Modifikationer af Yànn f. Ex. Metaller, Svovl og Kul. Naar disse brænde 

 i Luften, forene de sig med deus Yne og danne nye Kombinationer af de to Grund- 

 principer. 



Luftens Yne findes aldrig ren, men ved Ophedning kan det uddrives af for- 

 skjellige Stenarter, Tchène-ché og Hhutànn-chë"'), og af Hhô-siaô, som Klaproth 

 oversætter ved Salpeter. Ogsaa i Vandets Sammensætning indgaaer Luftens Yne, 

 men den er her saa inderlig forbunden med Yànn, at dets Sønderdeling bliver 

 yderst vanskelig. 



Paa hvilke P^orsøg den kinesiske Forfatter støtter disse Anskuelser, vides al- 

 deles ikke, og det er højst usandsynligt, at man allerede dengang skulde have 

 fremstillet Ilt af Salpeter; rimeligvis har man sluttet sig til Tilstedeværelse af ren 

 Yne i Salpeler deraf, at Svovl og Kul ved Ophedning med Salpeter gav langt liv- 

 ligere Forbrændingsfænomener end i Luften. Det er vel ogsaa tvivlsomt, om man 

 ved Ophedning af Metaller i Vanddamp har faael lignende Melalilter som dem, man 



•) Sur les connaissances chimiques des Cliinois dans le Ville siècle. Méni. de l'Acad. de St. Peters- 

 bourg 2, 476 (1810). 



-) Hetydningen af disse Ord kendes ikUe mere. Thi, siger Klaphoth, intet forandrer sig i Kina — 

 undtagen Navnene paa Naturprodukter. 



