220 18 



lukkede Kar draget den Slutning, at naar Metallerne ved denne Proces tiltog i Vægt, 

 hidrørte det fra, at Glasset var gjennemtrængeligt for vejelige Dele af Flammen '). 

 Dette mener han nu, ogsaa er Tilfældet her, idet han formoder, at strængt taget 

 kan dette Kvægsølvpræcipitat ikke være dannet „per se", men at Ildpartikler maa 

 have forenet sig med Kvægsølvets Smaadele („that in philosophical strictness this 

 praecipitate may not be made per se, but that some penetrating igneous particles, 

 especially salines, may have associated themselves with the mercurial corpuscles" ^). 

 Men Boyle viste tillige, at delte s. k. Præcipitatum per se ved højere Tem- 

 peralur uden Tilsætning af noget andel Stof let igjen reduceredes til metallisk Kvæg- 

 sølv. Hvad der skete ved denne sidste Proces var selv for Flogistontheorien, der 

 dog paa saa mange Maader bragte Sammenhæng i tidligere Tiders Erfaringer, højst 

 gaadefuldt. Thi til Gjendannelse af Metallet af en Metalkalk krævedes jo ellers 

 altid flogistonholdige Sloffer. BaumÉ'^) hævdede endogsaa 1773, at dette ogsaa var 

 nødvendigt her, og at den røde Kvægsølvkalk ved simpel Ophedning sublimerede 

 uforandret i rubinrøde Krystaller. Cadet fastholdt derimod Rigtigheden af Boyle's 

 Iagttagelse. Striden mellem dem herom skrev sig allerede fra 28. Juli 1774. For 

 at afgjøre denne Uenighed om et saa bekjendt Stof nedsalte Académie des Sciences 

 d. 3. Sept. s. A. en Kommission, som skulde prøve begges Præparater. Den afgav 

 19. Nov. 1774 en Betænkning, som er undertegnet af Brisson, Lavoisier og Sage og 

 forfattet af denne sidste, medens Macquer, Le Roy og Bossut havde overværet For- 

 søgene^). Comiléen havde overbevist sig om, at begge Præparater under samme 

 Forhold sønderdeltes ved simpel Ophedning uden noget fremmed Stofs Nærværelse 

 og gav 91,7 til 92,3 Proc. flydende Kvægsølv (rigtigt: 92,6). Men hvad de 8 mang- 

 lende Procent bestod af, derom udtalte man sig ikke. Cadet selv var af den Me- 

 ning, at Præcip. per se ikke var en Melalkalk, men at det blot bestod af Kvægsølv, 

 hvis Dele vare ordnede paa en egen Maade („je le regarde comme le mercure lui- 

 même, dont l'aggrégation des |)arties a été dérangée, divisée et changée par le feu, 

 au point de le meconnoitre ; mais qui, exposé ensuite à un feu beaucoup plus vif, 



•) At den Vægtforøgelse, Boyi.e iagttog ved disse Forsøg, rimeligvis liidrorte fra, at lian efter Op- 

 hedningen aabnede sine Betörter, for han vejede dem, blev allerede paapeget af Fader CHKnuniN 1679 i 

 en „Dissertation sur la perméabilité du verre" (citeret i Encycloi)édie méthodique Chimie 3, 350. Paris. 

 L'an IV). Og i en meget interessant Essa)' i Ostwald's Ann. d. Naturphilosophie 4, 204 (li)05), hvori 

 Mknschutkin påaviser den russiske Kemiker Michaii.o Wassilikwitsi h Lomonossow's (1711—65) store 

 Fortjenester, oplyser han ogsaa, at denne var paa det rene med, at Vægtforogelsen ved Metallernes For- 

 kalkning hidrørte fra en Forbindelse mellem Jletallernes og Luftens Partikler. Der er ingen Tvivl om, 

 skriver L. i et Brev til Euler af 5. Juli 1748, at Luftens Partikler, som stadig svæver over det redu- 

 cerende Legeme, forene sig dermed og forøge dets Vægt. .la i 1756 har L. gjentaget Boylk's Forsøg fra 

 1673: „Jeg gjorde Forsøgene i lufttæt tilsmeltede Kar for at undersøge, om Metallerne tiltage i Vægt 

 ved den rene Varme. P'orsogene viste, at den beromte liovLEs Mening ikke er rigtig. Thi naar den 

 ydre Luft ikke kom til, forblev Vægten uforandret". Han vilde beskrive Forsøgene udforligt i en Di- 

 sertation: „De incremento ponderis per calcinationem", men om denne nogensinde er blevet skrevet, 

 vides ikke. 



2) Boyle: Works Ed. 1744, 3, 621. 



3) B. Chymie exp. & raisonnée 2, 390 (1773). 



*) Rozier: Observ. s. la phys. et l'hist. nat. (fra 1794: Journal de physique) C, 61 (1775). 



