19 221 



reparoîl sous sa forme natintlk'" '). Men Giundeu (il Vægtfoiandringen berører 

 han ikke. 



Man anede dengang ikke i Frankrig, at Sciikele allerede flere Aar tidligere, 

 allerede 1771 — 72, havde fremstillet Ilten af rødt Kvægsølvilte. I sine Laboralorie- 

 optegnelser fra disse Aar meddeler han Forsøget saaledes"): 



^ =ü= rubr. cf\. gab viel ØL à , kein A fix., sehr wenig =£t gelbröthlich, 

 und ^ viv. 



eller, efter den Tids Tegnsprog, i Ord: Mercurins præcipitatus ruber destillirt gab 

 viel aërem vitriolicum ■'), keinen acreni fixum. sehr wenig Sublimat, gelbröllilich, 

 und Mercurium vivum. 



Af „Ueber Luft und Feuer"'), hvor Forsøget beskrives noget udførligere, ses, 

 at det her omtalte røde Præcipitat var fremstillet af Kvægsølv ved hiddampning 

 med Salpetersyre. Forst senere') gjentog han Forsoget med ..dem für sich calci- 

 nirten Mercurio'- med ganske samme Resultat, ligesom alle Kemikere paa den Tid 

 ansaa Præcipitatum per se og det ved Inddampning af Kvægsølvets Opløsning i 

 Salpetersyre og Ojihedning af Resten fremstillede, allerede fra 14. Aarh. bekjendte") 

 Mercurius præcipitatus ruber for identiske'). 



Scheeles Opdagelse kom imidlertid, som ovenfor omtalt, forst til Offentlig- 



>) Ib. 57. 



-) NoKDENSK. S. 458 og Bilag 6, Spalte 1. 



') Sml. ovenfor S. 214. 



<) Werke 1, lOit 



^) Ib. S. 17S— 79; altsaa senest 1775; sml. ovenfor S. 214. 



^) Methoden lindes angivet i et Skrift: Exjjerinientn, som tillægges Ramon Lui.l (se Manoeti Bibi. 

 cliem. 1, 835), men vistnok er noget j'ngre. 



') Se Haumk : Chymie expér. 2, 410 (1773). Forst langt senere antog nogle tydske Kemikere, at de 

 to røde Kvægsolvkalke vare væsentlig forskjellige. F. A. C. Gren (Cbei.l's Cliem. Ann. 1790, I, 432; Gren's 

 Journ. der Physik 3, 480 (1791)) nægtede bestemt, at Mere. præc per se ved Ophedning gav Ilt. Man 

 maatte, mente han (J. der Phys. 5, 274 [1792]!, til dette Forsøg have anvendt det med Salpetersyre 

 fremstillede Mere. præe. ruber, og den Ilt, man havde faaet. hidrorle fra en vedhængende Rest af Sal- 

 petersyre Scheki.e og Priestley havde vel ment at arbejde med Mere. præc. per se, men ingen af dem 

 havde selv fremstillet deres Præparat. Priestley havde faaet sit fra Cadet, Si heele sit fra Gahn. Det 

 virkelige Mere. præc. per se gav ingen Ilt, og herved faldt Hovedbeviset for hele Lavoisier's Sj'stem 

 sammen (Gren's Journ. der Phys. 6. 31). Westrumb sluttede sig i et og alt til Gren (Ib. 5, 4G [1791J, G, 

 32, 212 [1792]). Han havde ophedet 500 Gran Mere. præc. per se, som han selv havde fremstillet, i en 

 Retort, og derved faaet Vanddamp, som fordraabedes i Forlaget. „Gleich nach diesem Dunst folgte das 

 Quecksilber in laufender Gestalt, ohne dass auch nur eine einzige Luftblase zum Vorschein 

 gekommen wäre' (Crell's Ch. Ann. 1792, II, 7). Han gjentog Forsoget 7. ,Iuni 1792 og siger i den 

 Anledning; „Ich hoffe, dies soll, so wie der 1. Aug. 1774 der Geburtztag der antiphlogistichen Chemie 

 war, ihr Todtestag seyn" (J. der Phys. (!, 212 [1792]). Flere Kemikere fik samme Resultater f. Ex. I. B. 

 Trommsdori-f og WiEGLEB, andrc sora Girtanner, Hermbstädt og Klapboth fandt ingen Forskjel paa de 

 to rode Kvægsolvkalke. Begge Parter udstedte Dokumenter, der underskreves af Kolleger, som havde 

 overværet Fiu'sogenc. Striden fortsattes til Slutningen af 1793 (se især Journ. der Phys. Bd. 5, O og 7), 

 indtil Gren |lb. 8, l(i), overbevist ved Forsøg af van Mons (Ib. S, 4), og ligeledes Westrumb (Cbeli.'s C.h. 

 Ann. 1793, II, 344) endelig erkjendte. at de, ved at glode Mere. præc, per se i aaben Digel for at tjerne 

 alt Vand, tillige havde uddrevet næsten al dets Ilt, og at de to rode Kvægsølvkallie i Virkeligheden var 

 identiske. 



29' 



