222 20 



hedens Kundskab 1777, og Priestley's Forsøg fra 1. Aug. 1774 er derfor ganske uaf- 

 hængig af den. Om Priestley derimod har været ubekjendl med de Forsøg, den 

 franske Militærapotheker Pierre Bayen allerede offentliggjorde i April 1774, og 

 hvorved han bl. a. fremstillede Ilt af rødt Kvægsølvilte, synes mere tvivlsomt, som 

 det nedenfor vil sees. Bayen's Forsøg sluttede sig, som han selv fremhæver, til de 

 Undersøgelser, Lavoisier i Begyndelsen af 1774 havde offentliggjort') over den 

 Vægtforøgelse af Metaller, som fremkommer, naar man opløser dem i Salpetersyre, 

 udfælder dem med Kridt eller Kalk og udvasker og tørrer Bundfaldene. Lavoisier 

 havde fundet, at disse veje betydeligt mere end det anvendte Metal; at Vægtfor- 

 øgelsen var større for Jern end for Kvægsolv, og for begge større, naar man an- 

 vendte Kridt, end naar man anvendte Kalk som Fældningsmiddel; at der derimod 

 ingen Vægtforøgelse fandt Sted, naar Metallet udskiltes af Opløsningen ved Hjælp 

 af el andet Metal-). Sammenholdtes nu hermed den Vægtforøgelse, som finder 

 Sted, naar Metallerne kalcineres i Luften"'), saa maatte man antage, at Vægtforøgel- 

 sen ogsaa ved Fældninger maa hidrøre fra, at en Luftart er indgaaet i Forbindel- 

 sen. Ogsaa naar Fældningen skete med Kalk, maatte dette antages, idet Kalk ri- 

 meligvis indeholder en Luftart, som ikke kan uddrives ved Varme'). 



Dette bringer ham til at formode, at den almindelige Luft eller en eller anden 

 Luftart, som indeholdes i Luften '), under mange Omstændigheder er i Stand til at 

 antage fast Form og forene sig med Metallerne. Han reducerer Mønie paa for- 

 skjellig Maade ved Ophedning med Kul og finder, at 111 D. Mønie give 100 D. Bly 

 (rigtigt 100,7) samt en betydelig Mængde Luft, som væsentlig bestaaer af Kulsyre''). 

 Denne kan hverken hidrøre fra Kullet alene eller fra Mønien alene, men kun fra 

 en Vexelvirkning mellem begge. Han er nærmest tilbøjelig til at antage, at alle 

 Luftarter bestaa af et eller andet fast eller flydende Stof, som er forbundet med et 

 brændbart Princip eller maaskee med rent Ildstof'), og at Luftformen beroer paa 

 denne Forbindelse. Han anseer det end ikke for umuligt, at Kullet ved Metalre- 

 duktioner virker paa to Maader, idet det dels gjengiver Metalkalken det brændbare 

 Princip (Flogiston), som Metallet har tabt ved at gaa over til Kalk, dels og især 

 gjengiver Luftarten i Metalkalken dens Elasticitet''). 



Han foretager desuden en Del Metalkalcinalioner i et over Kvægsølv afspærret 



') I 2. Afdeling af Opuscules physiques et chimiques. Bogen var allerede forehigt Akademiet i 1773, 

 og den nedsatte Kommission havde afgivet sin Betænkning over den 7. IJec. s. Aar. 



-) Op. ph. ch. S. 253 (Oeuvres 1, 596). 



'] Allerede 1. Nov. 1772 havde L. overgivet Akademiets Sekretær en forseglet Skrivelse, i Folge 

 hvilken den Vægtforøgelse, .som finder Sted ved Forbrænding af Svovl eller F'osfor og ved Kalcinationen 

 af Metaller, hidrorer fra en overordentlig stor Mængde Luft, som forener sig med de hra<ndbare Stoffer. 

 „Cette découverte me paraissant une des plus intéressantes de celles qui aient été faites depuis Stahl, 

 j'ai cru devoir m'en assurer la propriété". (Oeuvres 2. 103). 



^) Op. ph ch. S. 253; (Oeuvres 1, 596). 



^) Ou un fluide élastique quelconque contenu dans l'air. Op pli. ch. S. 254 (Oeuvres 1, 598). 



'■') Hvis Bestanddele dengang ikke kjcndtes. 



') La matière du feu pur. Op. ph ch. S. 28Ü (Oeuvres 1, 612). 



0) Ib. 



