31 233 



at Brint exploderer meget stærkere med Ilt end med Luft, og at det heldigste For- 

 hold er 2 Rf. Brint: 1 Rf. Ilt'). Han foreslaaer allerede at anvende Ilt til at for- 

 bedre Luften i Værelser, hvor mange Mennesker ere samlede-), og til at frembringe 

 høje Temperaturer; han antyder, at den vil kunne anvendes til Smeltning af Platin, og 

 tænker sig, at den kan bruges til Indaanding i visse Sygdomme: han har selv ind- 

 aandet den og følt sit Aandedrag friere og lettere derved'). Han mener nu ogsaa, 

 at den Luft, han i 1771 en enkelt Gang fik udviklet ved Glødning af Salpeter (se 

 ovenfor S. 216 — 217), og som han dengang ansaa for Kvælstofforilte, maa have været 

 Ilt, og fremstiller nu ogsaa ren Ilt ad denne Vej*). 



Det 2. Bind af Priestley's Exp. a. Obs., hvori han meddeler ovennævnte Op- 

 lysninger om Iltens Existens og Egenskaber, udkom i Slutningen af 1775. Samtidig 

 forelaa Scheele's „Chem. Abhandlung von der Luft u. dem Feuer" færdig til Tryk- 

 ning, som det ovenfor S. 214 nærmere er paavist. Men at Scheele allerede 1771 — 

 72 har fremstillet Ilten paa mange Maader, som dengang og for største Delen 

 endnu 1777, da hans Bog udkom, var ganske ubekjendte for den videnskabelige 

 Verden, har ikke blot Nordenskiöld uimodsigelig godtgjort ved at fremdrage hans 

 Laboratorieoptegnelser ; men det fremgaaer ogsaa med Sikkerhed af den Rigdom 

 paa nye, uventede og vigtige Iagttagelser, som „Ueber Luft und Feuer" indeholder. 

 Thi denne Rigdom er altfor overvældende til at være en kort Tids Værk. Og i de 

 nærmest foregaaende Aar var han dels sysselsat med at redigere Afhandlingen om 

 Brunsten, dels levnede hans Arbejde i Apotheket i Upsala ham kun liden Tid til 

 at experimentere, hvorover han jævnlig beklager sig i Breve til Gahn''). 



Jeg skal nu forsøge af Scheele's Bog om Luft og Ild, et af de vigtigste kemi- 

 ske Arbejder, som nogensinde er fremkommet, — og som L.woisiek i selve den 

 Afhandling''), hvori han med sin skarpe Logik gjennemskjærer Scheele's Theori, 

 tilkjender „le plus grand mérite .... par la multitude d'expériences intéressantes, 

 par la simplicité des appareils, par la précision des résultats, qu'il a obtenus" — 

 at fremdrage det, som mere direkte vedrører Ilten. Da Bogen først udkom 1777, 

 var adskillige af dens Iagttagelser allerede gjorte og offentliggjorte af Baven, Priest- 

 ley og Lavoisier. Men der bliver nok tilbage. 



Scheele's første Hovedsætning er, at Luften (bortset fra Kulsyre og Vanddamp) 

 bestaaer af to forskellige Luftarter, og han beviser den baade indirekte og direkte. 

 Han begynder med at udsætte et over Vand afspærret Rumfang Luft for Indvirk- 

 ningen af en hel Række reducerende Stoffer: opløst Svovllever, Kaliumsulfit, Kvæl- 

 sloftveilte. Terpentinolie, Ferrohydroxyd, Fcrroacetat, Jernfilspaan, vædet med Vand, 

 Cuproklorid, opløst i Saltsyre, og finder i alle Tilfælde, at ' .: til V;. af Luften for- 

 svinder, og at Resten slukker et brændende Lys. I alle Tilfælde var det tydeligt, 



') Ib. 98—99. 



'J Ib. 98. 



■') Ib. 100-102. 



') Ib. 87, 89. 



=■) Ib. 98, 127, 132, 



") Hist. de lAcad. 1781, 396 (trykt 1784) (Oeuvres II, 4021. 



