37 239 



opdagede Aninioniakmelal (del senere Ammonium, hvis ene Bestanddel jo netop 

 var Brint) — ja endnu kunde mulig en Theori for Valensen udvikles paa Grundlag 

 af hin Forestilling. 



Hvad selve Iltens Beskaffenhed angaaer, antager Scheele i „Ueber Luft 

 u. Feuer" '), at Ilt bestaaer „aus einem zarten Sauerwesen mit Phlogiston verbunden". 

 Dette kunde synes ret utydeligt, men da alle Flogistikere dengang antog, at et Ind- 

 hold af Flogiston var Betingelsen for Luftform (sml. nedenfor), er hans Mening sikkert 

 ikke meget forskjellig fra den, at Ilten er et luftformigt Grundstof. At Ilt skulde 

 være tor Salpetersyredamp, er en Formodning, han ganske forkaster. Thi i saa Fald 

 maatte den være ætsende og forene sig med Kali til Salpeter. Men ingen af Delene 

 er Tilfældet-). Priestley's Opfattelse var, idetmindste tilsyneladende, en helt anden. 

 Allerede ved sine første Forsøg over Iltens Fremstilling var han tilbøjelig til at tro, 

 at naar Kvægsølv forkalkedes i Luften, optog det noget salpeteragtigt af denne (se 

 S. 228 n.). Heri bestyrkedes han ved sine videre Forsøg''), idet Mønie, som ved Op- 

 hedning havde afgivet Ilt, efter derpaa at være vædet med Salpetersyre og indtør- 

 ret, ved Ophedning gav en stor Mængde Luft, som samledes over Kvægsølv. Vel 

 var denne Luft mørkerød, men dette tilskriver han Salpetersyredampens Virkning 

 paa Kvægsølvet. Han samler derfor den udviklede Luft over Vand. Dette indsuger 

 vel Størstedelen, som han derfor betragter som fix Luft, men det tilbageblivende 

 er ægte deflogisticeret Luft. Han kan nu gjentage dette Forsøg ved i Steden for 

 Mønie at anvende Zinkhvidt, Kridt, læsket og ulæsket Kalk, Blyhvidt, Blyglands, 

 Rust, hvid Arsenik, Marmor, Magnesia, Potaske, Stenkulsaske, Pibeler, Gibs, Flint, 

 Marienglas, og i de fleste Tilfælde faa en mere eller mindre ren deflogisticeret 

 Luft. I de Tilfælde, hvor dette ikke lykkes, mener han, at Substantsen, skjønt man 

 ikke skulde vente det, indeholder Flogiston, hvoraf overordentlig lidt maa være i 

 Stand til al fordærve den rene deflogislicerede Luft. Da nu alle de anvendte Stof- 

 fer ere jordagtige, nærer han ingen Tvivl om, at den atmosfæriske Luft liestaaer 

 af Salpetersyre og Jord med saa meget Flogiston, som er nødvendigt til dens Ela- 

 sticitet, og desuden med saa meget, som behøves for at bringe den fra dens fuld- 

 kommen rene Tilstand (altsaa som Ilt) til den Middeltilstand, hvori vi finde den^). 

 Især bestyrkes han i denne Mening ved, at den samme Jord, hvoraf nu alt Flogi- 

 ston maa være uddrevet, ved igjen at behandles med Salpetersyre paa ny kan 

 give lige saa meget deflogisticeret Luft som første Gang. Og dette — siger han — 

 kan formodentlig gjenlages, indtiT alt det jordagtige Stof er fortæret''). Af denne Op- 

 fattelse af Atmosfærens Sammensætning forklarer han nu ogsaa Dannelsen af Sal- 



') § 93 (Werke 1, 211). 



2) Ib. § 31 (Werke 1, 93). 



3) Exp. a. Obs. 2, Section III & IV. 



*) That the atmospherical air consist of the nitrous acid and earth with so much phlogiston as 

 is necessary to its elasticity and likewise so much more as is required to bring it from its state of per- 

 fect purity to the mean condition in which we find it. Exp. a. Obs. '2. 55. 



^) This may be repeated till all the earthy matter be exhausted, lb. S. 56. 



