G. LUNDQVIST, NORRLÄNDSKA MOLLUSKLOKALER. 3 



exemplar än de här synliga ha mätts, men de punkter dessa 

 mätningar gifvit ha sammanfallit med förut inprickade. Om 

 äfven antal vindlingar meddelas på ett dylikt variations- 

 diagram, synes lätt, vid hvilka storleksgränser dessa tillväxa 

 och hur pass hastigt. 



Trakten kring Umeå är af allt att döma ganska fattig 

 på mollusker. Detta beror väl till stor del på den myckna 

 sanden. Skogarna söder om älfven (nedåt Skrafvelsjö och 



Skalmått 



iZ. 



XjxtOO 



Vindl. 





Mynningsmått 



3-; 



^i 



^x^O. 



(3,^) y 



T » '} . (1,0 t 3 i 



Fig. 1. Succinea pfeifferi. 

 o Från Skåne, + från Jämtland. 



Stöcksjö) utgöras af tallhed med en synnerligen kraftig un- 

 dervegetation af Galluna, Empetrum, Ledum o. dyl. för mol- 

 lusklokaler mycket olämpliga växter. Trots håfning i denna 

 trakt en hel dag, anträffades ej ett enda exemplar af någon 

 art. Vida bättre var det ställdt norr om älfven. Skogarna äro 

 där fuktigare och mossigare och lämna således vida lämpli- 

 gare lokaler än den torra tallheden. De arter, som allmän- 

 nast förekomma i dessa trakter, äro Helix harpa och Pupa 

 columella men äfven Conulus och Patula äro rätt spridda. 



