WAHLGREN, DET ÖLÄNDSKA ALVARETS DJURVÄRLD. 21 



C. cinerella, Macrorchis meditata, Coenosia decipiens, Schoeno- 

 myza litorella, *Scopeuma stercorarium^ S. merdarium, "^Lonchcea 

 chorea, Herina frondescentice, *Sepsis nigripes, Meromyza var le- 

 gala, *Hydrellia ranunculi; 



Hesperia malvoe, *Lythria purpurata, Crambus hortuellus, 

 *Psammotis pulveralis; 



*Cantharis fusca, C. figurata, Phyllohius argentatus, *Siiona 

 lineatuSj *Ceut1iorrhynchus assimilis; 



Philcenus campestris, P. leucophthalmus, Megophihalmus 

 scanicus; 



*Limnophilus grisens; 



^Chorthippus alhomarginatus, "^Acridmm Kiefferi. 



Af de blott på denna lokal träffade arterna är särskildt 

 Hemiteles ornaticornis af större geografiskt intresse. 



Vid en 2 minuters håfning på gräsmarken ^^7 1912 in- 

 samlades följande: Porizon harpurus (2), Medeierus micaceus 

 (1), M. petrophilus (1), Meromyza variegata (2), M. saliatrix 

 (2), Oscinella jrit (1). Summa 6 arter 19 individ. 



4. Tufvig alvaräng med Potentilla fruticosa. 



Den viktigaste och mest utbredda ängsformationen på 

 södra alvaret är Potentilla fruticosa-iormationen; jfr del I, 

 tafl. 3, fig. 6. Marken är starkt tufvig med ett tjockt lager 

 mullrik jord och bär en tätt sluten och frodig vegetation af 

 gräs, starr och örter, af hvilka antecknats Antennaria dioica, 

 Antliyllis vulneraria f. coccinea, Bmnella vulgaris, Filipendula 

 hexapetala, Galium boreale och verum, Linum catharticum. 

 Lotus corniculatus och Potentilla erecta. Buskvegetationen 

 utgöres nästan enbart af Potentilla fruticosa; dessutom finnas 

 enstaka enbuskar och Salix repens. Den här åsyftade forma- 

 tionen (jfr den följande) är under högsommaren i regel 

 jämförelsevis torr, men under regnperioder eller efter 

 starkare regnskurar fyllas mellanrummen mellan tufvorna 

 af vatten, och formationen håller sig därefter tämligen länge 

 fuktig. 



Biosynoeciets fauna är liksom det föregåendes rik på 

 arter, och talrika äro för båda gemensamma. 



