WAHLGREN, DET ÖLÄNDSKA ALVARETS DJURVÄRLD. 27 



rata, Chortophila cilicrnra, Coenosia declpiens, Oxyna ahsinthiiy 

 Meromyza variegata, '^Dicroeus rapfiis; 



Meligethes ametiSy Longitarsus succineus; 



Miris ferrugahis, Trigonoiylus ruficornis; 



Doratura stylatay "^Delphacinus mesomelas; 



'^Limoth rips denticornis ; 



Gomphoceriis maculatus. 



Dessutom träffades: Psityrus rupestris^ Argynnis latonia, 

 Coenonympha pampliihis, Hesperia malvce^ Mesotype virgata^ 

 Anthrocera filipendidce, Pyrausta cespitalis, Cicindela campestris, 

 Coccinella septempii n data . 



Största intresset erbjuder fyndet af Dicrwus raptns; i 

 öfrigt visar förteckningen en tämligen typisk alvarängsfauna. 



9. Borgholms buskalvar. 



Borgholms älvar utgöres till största delen af en torr 

 alvaräng, ehuru hällen på begränsade områden fläckvis går i 

 dagen. Utom på dessa sistnämnda utgöres vegetationen af 

 ett slutet täcke af gräs och örter. Om dessas art vittnar 

 måhända bäst den profyta om 16 kvadratmeter, som upp- 

 tagits af WiTTE (1906 p. 37) i augusti 1905 å ett jordlager 

 af öfver en dm, tjocklek och som visade följande växtlighet. 

 Strödda: Artemisia campestris, Avenastriirn pratense, Carex sp., 

 Festuca ovina, Hieraciitm pilosella, Medicago falcata, Phleum 

 BoeJimeri, Thymus serpyllum; tunnsådda: Achillea millefolhim^ 

 Galmm verum,, Sediim acre; enstaka: Anthyllis vuhieraria, 

 Arenaria serpijllifolia , jirtemisia rtipestris, Asperida tinctoria, 

 Bromus mollis f. fiana, Calamintha acinos, Cerastium semide- 

 candrum, Cirsium acaide, Euphrasia strida, Lotus corniculatns, 

 Medicago lupulina^ Plantago lanceolata, Banunculus hulbosus, 

 Sderanthus perennis^ Silene mitans, S. "^glabra, Stellaria grami- 

 nea, Thymus serpyllum f. ericoides, Trifoliimi arvense, Veronica 

 spicata; tunnsådda: mossor; strödd: Cetraria acideata; öfriga 

 lafvar tunnsådda. 



Hvad som emellertid framför allt utmärker Borgholms 

 älvar till skillnad från öfriga alvarområden är dess rikedom 

 på buskar, något som också framgår af bild 7, tafla 4 i del I. 

 Hufvudmassan af dessa utgöres af enbuskar, som här icke 

 blott förekomma enstaka, utan samlas i täta grupper. Utom 

 enbuskar förekomma allmänt hagtorn-, slån- och nypon- 



