34 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 11. N:0 1. 



tafl. 4, del I) häcka följande vattenfåglar: Sterna liinmdo, 

 Hy dr o c] i elidon nigrUy Lariis ridlhunduSy L. canus och Dafila 

 acuta. Vid dess stränder häcka dessutom Vanelliis vanellus, 

 Äegialites hiaticula^ Totanus totanus och Tringa alpina. Till- 

 fälligtvis har en flock grafänder synts uppehålla sig där. 



Från andra vattensamlingar ha omnämnts Sterna para- 

 disea, Anas platyrltyncha och Querquedida querquedtda samt 

 sumpmarksfåglarna Limosa limosa och Gallinago gallinago. 

 ; Under larvstadiet lefva följande arter i vatten: 



Råna arvalis, B. agllis, Bufo variahills; 



Ochlerotatns maculatiis, O. vexans, Theohaldia morsitans, 

 Tendipes plumosus, T. aprlUnus^ T. venustiis, T. pedellus, Crico- 

 topus bicinctus, Orthodadius variabilis, O. pygmceus, O. puhitarsis, 

 Tanypus choreus, T. culiciformis, Ablabesmyia monllisy Bezzia 

 solstitialis, Eristalomyia tenax (sannolikt tillfällig på alvaret); 

 hit hör säkerligen också Serromyia femorata, hvaremot Cnli- 

 co/(;?es-arternas larver enligt Kieffer (1906), så vidt hittills 

 är kändt, »vivent dans le suc seveux et epaissi, qui s'écoule 

 des plaies des troncs d'arbres», något som dock i fråga om 

 alvararterna förefaller högst osannolikt; 



Oecetis ochracea, Limnopliilus auricida, L. grisens; 



Lestes dryas^ Agrion puella, AescJma sp., Sympetrum vid- 

 gatum, S. flaveolnm, S. sanguinenm. 



Äfven såsom fullvuxna bundna till vattnet äro: 



Gasterost ens pungitius; 



Hydroporus bilineatus, H. fuscipennis^ Agabus uliginosus, 

 Dytiscus piincttUatns; 



Candona sp., Herpetocypris sp., Tanymasiix stagnalis; 



Eylais neglecta, Piona rnfa; 



Limnwa peregra, L. palustris, L. irimcatula, Planorbis 

 planorbiSf Bythinia tentacnlata; 



Hcemopis sanguisuga, Bhynchehnis limosella. 



V. Alvarfaunan i jämförelse med andra biosynoeciers. 



För att rätt förstå alvarfaunans ekologiska natur och 

 utvecklingshistoria torde det vara lämpligt att jämföra den- 

 samma med andra, närstående biosynoeciers. En sådan 

 jämförelse är emellertid för närvarande icke lätt att anställa, 

 framför allt därför, att så godt som inga planmässiga under- 



