WAHLGREN, DET ÖLÄNDSKA ALVARETS DJURVÄRLD. 45 



Acldalia incanatay Pti/chopoda humiliata och aversata, Ahraxas 

 (I rossulariata ocli st/Ivata, Lygris i^ijraliata, Gidaria ocellata och 

 hilineata, Gnophria rubyicoUis, Antlirocera filipendidce, Fumea 

 casfa och Hepialus sylvmus. Huruvida emellertid fjärilarna 

 från Uralsk och Taganrog äro träffade i naturliga stäppbio- 

 synoecier, eller möjligen i kulturbiotoper, har jag ej kunnat 

 utröna, då båda arbetena äro på ryska. 



Af hymenoptererna har jag endast efterforskat myrornas 

 förekomst i stäppfaunorna. Från kirgiserstäppen omnämner 

 RuzsKY bl. a. Ccunponottfs herculeanns, Formica riifibarhis, 

 LasiKS niger, Tapinoma erraticum och Tetramorium ccespifiim. 

 Karawajev (1909, 1910) skildrar myrfaunan i Transkaspiens 

 stäpp- och ökenområde och nämner bl. a., att Formica rnfi- 

 havhis (v. suhpilosa RuzsKi) förekommer på Stipa pennata- 

 stäppen, och att Tapinoma erraticum (nigerrimum Nyl) i 

 synnerhet träffas i sandöknen kring Aschabad. Från trans- 

 kaspiska stäppen noterar samme förf. samtliga från kirgiser- 

 stäppen of van nämnda arter samt dessutom Formica ftisca. 

 Åtminstone hälften af alvararterna uppträda således också 

 på de västasiatiska stäpperna. 



Äfven alvarets orthoptherer ha stor utbredning i öken- 

 och stäppområdena. Från Transkaspiens öknar omnämner 

 UvAROV (1912) Chortippus alhomarginatus, Stauroderus hicolor 

 och Sphingonotns ccenilans, af hvilka den sistnämnda före- 

 kommer i själfva löss- och sandöknen, medan de båda andra 

 föredraga oaserna. Chortippus omnämnes äfven af Ikonnikov 

 från stäppen vid Taschkent i Turkestan. Från Kuznetzk, 

 beläget i guvernementet Saratov, midt i det sydryska stäpp- 

 området, äro dessutom kända Staiiroderns aprlcariiis, Gompho- 

 cerus maculatus, Bryodema tuber culata och P sophus striduhfs 

 (Ikonnikov). 



Forficula auricularia har jag funnit antecknad från Taurien 

 (Stscherbakov, Semenov) och Bessarabien. 



I fråga om alvarkoleopterernas förekomst på stäpperna 

 eller inom stäppområden är jag icke i tillfälle att ge någon 

 utförhgare redogörelse, endast att lämna några antydningar. 

 Genom arbeten af A. Becker, Faust, Gebler, Jacobsohn, 

 KosHANTSCHiKOV, LuTSHNiK och Poprius har jag funnit, att 

 på själfva stäpperna eller i utpräglade stäppområden åtmin- 

 stone vid pass ett 50-tal af alvararterna förekomma, och att 

 det stora flertalet af de öfriga åtminstone äro träffade i 



