50 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 11. N:0 1. 



(irgiis uppger Gillmer, att hanen på kalkmark har blekare 

 färg och otydligare kantband. Det förra är knappast fallet 

 med alvarindividen, däremot är kantbandet i regel smalare 

 än vanligt. 



Indirekt är berggrundens kemiska sammansättning af 

 betydelse genom dess svårvittrande beskaffenhet och däraf 

 följande torrhet samt genom vegetationens art, likasom dess 

 fysikaliska natur genom sina termiska egenskaper är af den 

 största betydelse för marktemperaturen, hvarom mera nedan. 

 Äfven dess förklyftning efter vertikala och horisontella plan 

 influerar på alvarlifvet, det förra genom sin betydelse för 

 växtligheten på Festitca — Helianthemum-^få^^Qn, det senare 

 genom de gömslen, som därigenom beredas åt heliofoba djur- 

 former. 



Hvilken stor betydelse jordlagrets ringa mäktighet har, 

 framgår tydligt vid en jämförelse mellan alvarängens och 

 alvarstäppens fauna. I första hand gäller detta naturligtvis 

 de geofila arterna. Af de 26 karabiderna äro endast 10 

 träffade på stäppmark, och af dessa senare har Carabus nitens 

 endast träffats i dödt exemplar, Notiopliihis palustris hXott ^k 

 en blocklokal och fyra af de andra arterna endast å stäppens 

 djupare och mullrika sprickor, hvilkas jordlager ofta är 

 mäktigare än alvarängens. Detsamma gäller om staphylini- 

 derna. Medan 18 arter uteslutande äro funna på ängsartade 

 lokaler, äro blott 9 träffade på stäppen, bland dem Quediiis 

 boops, och Stenus geniciilatus återigen endast på blocklälokaler 

 och Olophriim assimile på en därmed jämförlig lokal i lä af 

 en enbuske. 



Likaledes äro myrsamhällen endast träffade på alvar- 

 ängen eller (Lasius niger) på enstaka fläckar på stäppen med 

 tjockare jordlager. Endast på alvarängen äro också funna 

 t. ex. Cicindela och ÄmphimaUns, hvilkas larver fordra tjockare 

 jordlager, samt By rr hus-arterna, Machiiis, Campodea m. fl. 

 Lumbricider saknas också på den egentliga stäppen. 



Att på samma sätt alvarängens fattigdom på geofiler i 

 jämförelse med andra ängsmarker sammanhänger med jord- 

 betäckningens ringa djup, är utan vidare klart. Emellertid 

 beror naturligtvis såväl denna som stäppens fattigdom på 

 geofila former icke endast på jordlagrets ringa tjocklek utan 



