WAHLGREN, DET ÖLÄNDSKA ALVARETS DJURVÄRLD. 55 



för extrema vintertemperatiirer, har jag trott mig finna i 

 makrolepidopterernas öfvervintringssätt. Genom Bachme- 

 TJE\v's och andras undersökningar har framgått, att ju i>lägre» 

 fjärilarnas öfvervintringsstadier äro, desto köldhärd igare äro 

 de i regel; minst känsliga för kölden äro alltså äggen, mest 

 imagines. En undersökning af alvararternas öfvervintrings- 

 sätt visar nu, att af de 49 arter makrolepidopterer, som åter- 

 stå, sedan de rent tillfälliga, som tillbörligt är, frånräknats, 

 6 arter öfvervintra såsom ägg, 33 som larver och 10 som 

 puppor; d. v. s. såsom ägg 12,2 4, såsom larver 67,34 och 

 såsom puppor 20,4 7o, medan imagoöfvervintrare alldeles 

 saknas. Motsvarande procenttal äro för Skånes fjärilar unge- 

 färligen: 14 (ägg), 42 (larv), 38 (puppa), 4 (imago). I ögonen 

 fallande är alltså för alvaret, utom bristen på imagoöfver- 

 vintrare, som ju i betraktande af det ringa totalantalet kan 

 vara tillfäUig, den stora mängden larvöfvervintrare i jäm- 

 förelse med puppöf ver vintrarna, en proportion, som vinner 

 i intresse därigenom, att något likartadt återfinnes i såväl 

 fjällhedens fjärilfauna som i det så godt som skoglösa Islands, 

 hvilket sistnämnda lands vintertemperatur för öfrigt föga 

 understiger alvarets. Af intresse är också, att bland larv- 

 öfvervintrarna befinna sig alvarets alla (12) arter af orienta- 

 lisk härkomst — jfr följande kap. — , för hvilka barvinterns 

 minimitempera turer böra vara svårast. 



En af de för djurlifvet viktigaste af alvarets klimatiska 

 egendomligheter är dess torrhet. Mycket betyder nog den 

 låoja luftfuktigheten. Ännu mer betyder dock den sol- och 

 viadöppna markens utomordentliga torrhet och växtlighetens 

 föltorkning under sommarmånadernas regnfattiga perioder. 

 Faman blir därför utprägladt xerofil. Xerofila eller hydro- 

 fila element, de senare i de periodiska eller permanenta 

 vattensamlingarna, kunna trifvas på alvaret; för de mellan- 

 ståe.ide ekologiska elementen, för mesofilerna, t. ex. skogarnas 

 skuggformer, finnes ringa existensmöjlighet. 



Alvarfaunans utpräglade xerofili har redan ådagalagts 

 vid jämförelsen mellan alvarbiosynoecierna och de soliga 

 ängsbackarnas, sandfältens och strändernas, speciellt sand- 

 strändernas, biosynoecier, likasom stäppernas. Att ett stort 

 antal ii de korologiskt intressantare alvararterna äro utpräg- 

 ladt xcotermiska former, framgår af följande kap. 



