58 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 11. NIO 1. 



På olika sätt äro också alvarets vatteninsekter tillpassade 

 till vattensamlingarnas tidvisa uttorkning. Trichoptererna, 

 hvilkas larvlif sträcker sig öfver större delen af sommaren 

 och hela vintern, ha förmågan att under tillfälliga torktider 

 stänga till larvhylsans ändar och i den fuktiga jorden under 

 stenar af vakta gynnsammare tider; särskildt gäller detta 

 Limnopldlus grisens, hvars härdighet mot uttorkning äfven 

 experimentellt påvisats (Silfvenius). Äfven tendipedidernas 

 larver kunna under långa torktider nöja sig med ett mini- 

 mum af fuktighet. Lestes, hvars ägg läggas under högsom- 

 maren och sedermera öfvervintra, genomgår sitt korta larv- 

 stadium under ett par tre vår- eller försommarveckor, medan 

 vattentillgången ännu är riklig. Ett snabbt förlöpande larv- 

 och puppstadium genomgå under samma tid culiciderna, 

 och detsamma torde vara fallet med de krypande, ej sim- 

 mande, larverna af Hy droporus och. Agahus (Wesenberg-Ldnd). 



Och att åtminstone samtliga alvarets gastropoder kunna 

 uthärda en fullständig vintertorka, d. v. s. en bottenfrysning 

 af vattensamlingarna, och öfvervintra infrusna i isen, har 

 ådagalagts af Nordenskiöld, som äfven visat, att detsamma 

 gäller åtskilliga (obestämda) trichopterlarver samt dytiscider 

 och iglar, i senare fallen dock tillhörande andra arter än de 

 på alvaret förekommande. 



Alvarets växtlighet har dels en indirekt ekologisk bety- 

 delse för djurlifvet genom sitt inflytande på luftfuktigheten 

 och vindrörelsen, på beskuggningen och myllbildningen, hvar- 

 om förut något ordats, dels en direkt trofisk betydelse, som 

 icke är mindre. 



Hvad kryptogamvegetationen beträffar, är framför allt 

 den totala bristen på marksvampar påfallande. Härmed är 

 bl. a. hela den stora dipterfamiljen Fimgiroridce utestängd 

 från alvaret och bland koleoptererna en stor del staphylinider 

 o. a. De enda mycelätarna torde vara Acrotrichis hrevipemiis 

 samt möjligen entomobryiderna. 



Alvarets rika lafflora synes knappast gouteras af andra 

 än Endrosa roscida och Talceporia tnbiihsa. Den förra upp- 

 träder mycket lokalt på södra alvaret på ett litet område, 

 som visserligen var rikt på lafvar, men där lafflorans samman-, 

 sättning icke syntes mig annorlunda än i allmänhet på alvaret. 

 Talceporia, som annars brukar föredraga trädlafvar, får här 



