WAHLGREN, DET ÖLÄNDSKA ALVARETS DJURVÄRLD. 59 



nöja sig med marklafvar. Lithosia liifarella är endast funnen 

 i öfvergångsområdet på Borgholms älvar, likasom Atolmis 

 rnbrlrollis. 



Alvarets mossflora är rik på arter. Af speciella moss- 

 ätare torde dock knappast vara att nämna andra insekter än 

 Bijrr/ius-Sirtevndi, samt larverna af ett par Cramhus-SirteT, Pla- 

 tt/tes rerussellus, Scoparia-arter och Äcompsia ctnerella. Orm- 

 bunkar förekomma endast lokalt, i de djupaste sprickorna, 

 och några pteridofila insekter ha icke anträffats. 



Det för djurlifvet viktigaste draget i alvarets vegetation 

 är dess (frånsedt öfvergångsområdet på Borgholms älvar) 

 totala brist på träd och dess stora fattigdom på buskar. 

 Härigenom utestängas icke blott det stora flertalet insekter, 

 som lefva af träds eller buskars blad, utan äfven så godt 

 som alla bark- eller vedätare. Hvad detta betyder, ses också 

 tydligt vid jämförelse mellan alvarängens och alvarstäppens 

 djurvärld. 



Direkt bundna till träd eller buskar äro bland alvar- 

 fjärilarna icke mindre än 45 arter, d. v. s. en tredjedel af 

 samtliga arter. Och af dessa äro blott tre (Eriocjaster lanestris, 

 Macrothylacla ruOi, som väl dock äfven lefver af örter, och 

 Acalla variefjana) träffade på stäppen, medan 38 endast äro 

 funna på Borgholms älvar. Till träd eller bnskar äro också 

 trofiskt knutna samtliga cynipider och tenthredinider, fyra 

 af de nio itonididerna, 10 af de 16 aphididerna, conioptery- 

 giderna, åtskilliga koleopterer m. fl. 



Rosornas och ännu mera Potentilla frutlcosa^s stora och 

 lysande, tätt samlade och frömjölsrika blommor locka dess- 

 utom en massa pollen- och blomätande insekter, t. ex. skal- 

 baggar som PItyl/operta, Strangalia, Anfhonomtis o. a., jämte ett 

 stort antal dipterer, i s^mnerhet antbomyiider, och parasit- 

 steklar. Och med de fytofaga insekterna följa cantharider, 

 coccinellider, dolichopodider, chrysopider, hemerobiider, spind- 

 lar m. fl. För rofinsekterna erbjuda buskarna också bättre 

 utsiktspunkter för jakten och dessutom en smula skugga för 

 alla mera mesofila arter. Hvilket allt otvetydigt framgår af 

 de fångstlistor, som meddelats i kap. IV. 



Af örterna synas framför allt de ymnigt förekommande 

 gräsen vara af betydelse såsom näringsväxter. Af fjäril- 

 larverna äro omkring ett 20-tal gräsätare. 



Då alvarväxternas pollinationsförhållancen kunde miss- 



