74 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 11. NIO 1. 



europa, där den bl. a. finnes i Ostpreussen, Brandenburg och 

 SchJesien. 



Anthocoris nemoralis är enligt Reuter (1885) funnen på 

 Åland, i Danmark, i Mellan- och Sydeuropa (samt Skottland), 

 i Nordafrika samt i Transkaukasen, Syrien och Anatolien. 



Samtliga de öländsk-gottländska arterna — med undan- 

 tag af Ophomis azureus och AntJiocoris nemoralis — saknas 

 således i Danmark och äfven i öfrigt är deras förekomst på 

 de baltiska öarna starkt reliktartad; särskildt gäller detta 

 de båda fjärilarna samt Galeriica circumdaia, h vilkas utbred- 

 ning kan anses tämligen väl känd. 



Bland dem af arterna, som i Sverige blott förekomma på 

 Öland, är först att märka en liten grupp på fyra arter, 

 hvilka icke, vare sig inom eller utom vårt land, äro träffade 

 annorstädes än på Ölands älvar, och som således tillsvidare 

 måste anses som endemiska. Dessa äro diptererna Chlorops 

 baltica, C. zonulata och Scellus dolichoceriis samt hemipteren 

 Pionosomus trichopterus. Om äfven Balticola Wahlgreni till- 

 hör denna grupp, är som förut nämnts tvifvelaktigt. 



De båda förstnämnda, Chlorops haltica och zonulata, äro 

 relativt nyligen (Wahlgren, 1913: 1) beskrifnaoch hafva därför 

 möjligen i det öfriga Sverige eller Mellaneuropa hittills blott 

 varit förbisedda eller sammanblandade med andra arter. 



Annorlunda är förhållandet med debåda andra. Scellus 

 dolichocerus beskrefs redan 1864 af Gerstäcker efter en ^ 

 från Öland (utan närmare angifven lokal) och 1909 gafs af 

 mig äfven en beskrifning af honan. Pionosomus trlchopterus 

 beskrefs 1870 af Thomson och har sedermera, liksom den 

 föregående, flera gånger omnämnts i litteraturen. Båda till- 

 höra dessutom insektgrnpper, som i Danmark, Mellaneuropa 

 och England varit föremål för lifligt intresse. Det synes 

 därför förefinnas rätt starka skäl att verkligen anse dem som 

 endemiska alvararter. Tilläggas bör måhända, att Scellus 

 dolichocerus genom sin byggnad är så väl skild från andra 

 arter af samma släkte, att någon förväxling (åtminstone i 

 fråga om J") omöjligt kan äga rum, medan Pionosomus 

 trichopterus synes vara så nära släkt med P. varius Wolff, 

 att Reuter (1882) anser den möjligen kunna vara en kort- 

 vingad, starkare hårig form af denna senare. 



Såsom för alvaret endemiska former måste tillsvidare 



