78 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 11. N:0 1. 



är bunden till stäpper eller hedar (äfven glesa tallskogar), 

 flygsandsfält och bergsluttningar, således xerotermiska lokaler. 

 Om dess förekomst på sådana i sällskap med utprägladt ter- 

 mofila arter har bl. a. Shulthess-Schindler meddelat. 



Eugamasus cornntus är känd från Tyskland, Holland, 

 Österrike och Italien, enligt meddelande af d:r Trägårdh. 



Erythrceus regalis förekommer åtminstone i Mellaneuropa. 

 I Alperna går den upp i nivala regionen (Bäbler). 



Sericothromhium scharlatinum är nyligen af BsRLESEafskild 

 från 8. holosericeuin L. och är liksom denna allmän i hela Europa. 



Erythracarus sabulosus är förut icke känd norr om Italien. 



Eylais neglecta är utom på Öland endast funnen flere- 

 städes i Norge (Tullgren). 



Eriophyes annulaius. Cecidiet af denna art är enligt 

 HouARD träffadt i Mellaneuropa och Italien. 



Eriophyes tenuirosiris. Denna arts cecidium anföres af 

 HouARD från Mellaneuropa. 



Phyllocoptes convolvuli omnämnes af Houard från Tysk- 

 land (från Brandenburg omnämnes den icke af Hedicke), 

 Frankrike och Italien. 



Helicella striata saknas i det öfriga Skandinavien, äfven 

 Danmark (Steenberg), men finnes på spridda ställen och 

 blott på kalkhaltiga lokaler från Frankrike (Westerlund, 

 1873) genom Tyskland (i synnerhet Sydtyskland), Böhmen, 

 Mähren, Galizien, Ungern och Siebenbiirgen (Clessin, 1884 

 och 1887). Var. nilssoniana anföres af Clessin från Rhein- 

 hessen, södra delen af provinsen Sachsen samt Galizien. Dess 

 fossila förekomst i stäppaflagringarna vid Thiede och Weste- 

 regeln (Nehring) har förut omnämnts. 



De flesta af de nu nämnda arternas utbredning är må- 

 hända för ofullständigt känd för att tillåta några slutsatser, 

 men å andra sidan förete många af dem en utbredning, som 

 nära öfverensstämmer med de gottländsk-öländska arternas. 

 Särskildt gäller detta de mera kända lepidoptererna, Bryo- 

 döma tuherculata och Helicella striata, om också Bryodema 

 äfven förekommer på Västjyllands klitter och hedar. 



Alvarfaunans geografiska härstamning. 



Att alvarfaunan såväl som Ölands djur- och växtvärld 

 i sin helhet till allra största delen invandrat till ön från det 



