WAHLGREN, DET ÖLÄNDSKA ALVARETS DJURVÄRLD. 79 



sydsvenska fastlandet och närmast från det närliggande 

 Smålandslandet, är ingen anledning att betvifla. Men å andra 

 sidan hyser alvaret, som af den föregående redogörelsen tyd- 

 ligt framgår, talrika arter, som icke blott saknas i södra 

 Sverige utan äfven i Danmark, trots att åtminstone det 

 senare i sina klitter och hedar har vidsträckta och utpräg- 

 lade xerotermiska områden. Detsamma gäller som bekant i 

 hög grad äfven om alvarets flora, och äfven de öländska 

 kustområdena hysa talrika arter, som saknas på Sydsveriges 

 fastland och i Danmark. Så träffas t. ex. på Öland något 

 öfver ett 40-tal koleopterer {Grill's katalog; Mjöberg, 1912), 

 som inom Sverige äro inskränkta till ön eller dessutom blott 

 förekomma på Gottland, och af dessa saknas 30 äfven i 

 Danmark. 



Allting tvingar därför till antagandet, att Öland, som jag 

 fornt (1910:2) i fråga om alvarets xerotermer framhållit, till 

 mycket stor del — likasom Gottland — erhållit sina såväl 

 djur- som växtarter direkt från kontinenten. 



Att en sådan invandring af djur i stor skala, om man 

 undantager fåglar och ett mindre antal starkt flygande in- 

 sekter, icke kunnat försiggå öfver de nuvarande sjövidderna 

 till Öland, har jag i nyss citerade uppsats äfvenledes betonat; 

 af samma åsikt är äfven Mjöberg (1912). Att äfven smala 

 vatten ha geografiskt stor betydelse såsom svåröfverstigliga 

 gränser också för fjärilar, framhåller uttryckligen den fram- 

 stående fjärilgeografen Rebel. »Die Behauptung von Hold- 

 HAUs: 'Ich glaube nicht, dass ein Ström in einem Durch- 

 bruchstal — det är fråga om Douau — als Faunensclieide 

 zu wirken vermag', stiitzt sich wohl in erster Linie auf die 

 Verbreitung der Coleopteren, deren passiver Transport ein 

 leichterer zu sein scheint. Auch gut fliegende Lepidopteren 

 iibersetzen aber nach meinen Beobachtungen nicht freiwillig 

 selbst schmälere Wasserstrassen als die untere Donau. Eine 

 Ausnahme bilden nur Massenziige bei Wanderungen. Schlecht 

 fliegende Falter sind aber auch passiv fiir einen weiteren 

 Transport durch Luftströmungen ungeeignet.» (Rebel, 1911, 

 sid. 269.) Samme förf. framhåller också, att dåhga flygare, 

 sådana som efter en kort flygsträcka måste söka sig en 

 hviloplats — Erebia-, Coenonympha-, Ocneria och Anaitis-SLTter 

 nämnas — , säkerligen icke af starka vindar passivt kunna 



