WAHLGREN, DET ÖLÄNDSKA ALVARETS DJURVÄRLD. 91 



marens dagtemperatur på Öland — Gottland varit väsentligt 

 högre än vid hasselns nutida nordgräns. 



Att klimatet i södra Sverige redan tidigt i postglacial 

 tid varit utprägladt kontinentalt, är naturligt, öfver den 

 i norr kvarliggande inlandsisen måste, såsom från många håll 

 (jfr bl. a. Tutkowsky) framhållits, ett permanent lufttrycks- 

 maximum hvilat, som närmast isen åstadkommit dynamiskt 

 uppvärmda och torra, föhnartade fallvindar och på längre 

 afstånd söder om iskanten förorsakat en insugning af nord- 

 ostliga och ostliga vindar, i senare fallet sommarvarma, i 

 hvarje fall torra, medförande obetydlig eller ingen moln- 

 bildning och följaktligen stark insolation. 



Kontinentalt bör klimatet också ha varit åtminstone i 

 det baltiska området till följd af landmassornas större ut- 

 bredning icke blott i den nutida Östersjön, utan äfven i 

 Nordsjöorarådet och vid Atlanten. Ty om också de af Hintze 

 förmodade måtten på Skagerak- och Kattegattrakternas höj- 

 ning, c:a 225 å 250 m., och Nordsjöområdets, omkring 300 

 m., under »den nordeuropeiska fastlandstiden» måhända 

 kunna vara öfverdrifna, liksom hans åsikter om ett nästan 

 torrlagdt östers jöbäcken (jfr Munthe's kritik 1909), och om 

 också de bekanta submarina torf blocken från Kattegat enligt 

 Gunnar Andersson's (1915) undersökning icke kunna till- 

 erkännas någon beviskraft, finnes dock åtskilligt, som starkt 

 talar för en afsevärd negativ strandförskjutning äfven inom 

 det västra hafsområdet. Dess betydelse för uppkomsten af 

 ett kontinentalt prägladt klimat har också starkt framhållits 

 af Gunnar Andersson på tal om orsaken till, att den i nu- 

 tiden så nederbördsrika norska kusten en gång i postglacial 

 tid haft ett klimat, betydligt torrare än Stockholmstrakten 

 i våra dagar: »Ich fiir mein Teil brauche aber nicht Hypo- 

 thesen hieriiber aufzustellen, denn meiner Ansicht nach lässt 

 sich das, was an unbestreitbaren Tatsachen wirklich gefun- 

 den worden ist, ohne Schwierigkeit dadurch erklären, dass, 

 als die Landgrenze Nordeuropas weiter nach Westen hin lag, 

 das kontinentale Klima Östeuropas sich aiich eiwas mehr nach 

 Westen verschoben hatte» (1912, s. 376). 



För torrvarma somrar talar vidare den af De Geer och 

 hans lärjungar konstaterade snabba isaf smältningen under 

 det finiglaciala skedet, som åtminstone delvis sammanfaller 

 med den tidigare ancylustiden. »Zeigt es sich, dass . . . die 



