92 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 11. N:0 1. 



sehr rasche Abschmelzung der letzten Eisreste eben darauf 

 beruhte, dass das Temperaturmaximum erreicht öder nahezu 

 erreicht war, so muss der Eintritt desselben aueh im zentra- 

 len Schweden ziemlich weit zuriick in der Ancylus-Zeitliegen» 

 (G. Andersson 1910: 1, s. XXXI). För ett tidigt kontinen- 

 talt klimat tala också lössbildningarna i Mellaneuropa, äfven- 

 som stäppfaunans förekomst i lager omedelbart på den 

 arktiska faunan. Ty om också en del af de mellaneuropeiska 

 lössbildningarna och stäppaflagringarna äro af interglacial 

 ålder och andra måhända bildats, medan landisen ännu hade 

 sin största utsträckning, så är det å andra sidan otvetj^digt, 

 att faunan i en del af dessa bildningar är af yngre ålder än 

 den rent arktiska, som lefde närmare iskanten. Som exempel 

 erinras om den berömda, af K. Schmidt undersökta grott- 

 profilen vid foten af Sirgenstein i Wiirtemberg, där ett 

 kulturlager från äldre Magdalénien-perioden med ben af häst, 

 grottbjörn, ren och lämlar öfverlagras af ett skikt från mel- 

 lersta Magdalénien-perioden, där en stäppfauna med Lagomys 

 och Cricetns är förhärskande. Anmärkningsvärdt är å andra 

 sidan, att först under yngre Magdalénien-perioden renen och 

 arktiska gnagare försvinna och skogsfaunan tager sin början. 



Att den äkta stäppfaunan ej lefvat så långt från våra 

 gränser, visa bl. a. fynd af Saiga i ungglaciala flodterrass- 

 aflagringar i Västpreussen (Wolff) och ännu mer det bekanta 

 STEENSTRUP'ska fyndet år 1877 af Spefmophilus rufescens i 

 Lonstrups Klint ^k Nordjylland omedelbart ofvanpå sen- 

 glaciala iager med en typisk tundreflora och -fauna. 



Att den senglaciala stäppfaunan i södra Mellaneuropa 

 stod i nära samband med den arktiska och åtminstone någon 

 tid varit samtidig med denna, framgår bl. a. af Heierli's 

 utgräfning af de på djurlämningar ytterst rika kulturskikten 

 från Magdalénienperioden i Kesslerloch-grottan vid Schaff- 

 hausen (jfr Bretscher), där arktiska former som ren; mysk- 

 oxe, lämmel (Dicrostonyx torquatus), fjällräf och ripor {Lago- 

 pus muius och lagopus) träffats blandade med stäppformer, 

 såsom murmeldjur, hamster och siselarter {Spermophilus ruje- 

 scens och guttatus). På liknande sätt lefde äfven i västra 

 delen af området, i Belgien, under Magdalénien-perioden fjäll- 

 räf, ren och lämmel, som det tyckes sida vid sida med saiga- 

 antilop och piphare (Rutot). 



Öfverhufvud taget är denna underliga blandning af stäpp- 



