WAHLGREN, DET ÖLÄNDSKA ALVARETS DJURVÄRLD. 93 



och tundreelement eller åtminstone af köldhärdiga och mera 

 värmekräfvande former, som flerstädes konstaterats (jfr i 

 fråga om växtvärlden äfveh Nathorst), ett bevis för, att 

 tundran hastigt aflöstes — i Mellaneuropa — af och öfvergick 

 1 stäpper, hvilka åter i sin tur snart aflöstes af skogar: de 

 subglaciala tundrestäpperna blefvo boreala parkstäpper. 



Om denna blandning af glacial- och stäppelement erinrar 

 ännu i dag alvarets flora. »På alfvaret eger Öland en verk- 

 ligt glacial rehktvegetation och dertill den största i hela södra 

 Sverige. Detta framgår icke så mycket af den i artlistan 

 ingående procenten glacialväxter som fastmera af den domi- 

 nerande plats i alfvarets fysiognomi, som intages af en del 

 öfver hela landet spridda glacialväxter, t. ex. Festuca ovina 

 (alfvarets ymnigaste växt), Getraria-a.Ytevndi o. s. v. samt af 

 den relativa talrikheten och det stundom massvisa uppträ- 

 dandet af former som Poa alpina, Potentilla fruticosa och 

 Viscaria alpina, hvilka antingen helt och hållet saknas i 

 Skandinavien utanför Öland eller nedom fjälltrakterna äro 

 ytterligt sparsamma. Till dessa glacialväxter kommer äfven 

 stäppelementet, hvilket såväl historiskt som biologiskt visar 

 sig ganska svårt att skilja från det förra. Helianthemum 

 oelandicum t. ex. ingår i den högalpina vegetationen på syd- 

 östra Europas berg och A. Kerner anför den såsom ingående 

 i de norra Kalk-alpernas 'Alpenhaiderich-Formation'» (Hem- 



MENDORFF, sid. 50—51). 



Till samma grupp af köldhärdiga arter i alvarfloran, 

 hvilka pläga betecknas såsom stäppelement, höra utom Heli- 

 anthemum oelandicum bl. a. de upp i Sibirien utbredda ^c^oiw? 

 vernalis, Artemisia laciniata och A. rupestris. Till dessa &sub- 

 arktiska xerotermer», arter som fordra torrt klimat med hög 

 sommardagstemperatur, men kunna fördraga låg sommar- 

 nattstemperatur och mycket låg vintertemperatur och som i 

 Asien förekomma uppe i Sibirien, i Altaiområdet o. d., höra 

 också af alvarfjärilarna sådana som Acidaliadecorata, A.riibi- 

 ginata, Dyscia fagaria, Coscinia striata, Tarache luctuosa och 

 Endrosa roscida samt gräshoppan Bryodema tuherculata. En- 

 drosa roscida går också (såsom v. melanomos) i likhet med 

 Helianthemum oelandicum i alperna ända upp på fjällheden 

 och Sphingonotus cerulans (cyanopterus) uppgifves förekomma 

 på stranden af bergbäckar i Vorderharz (Rudow). 



Att flertalet af dessa insekt-arter, särskildt de som saknas 



