WAHLGREN, DET ÖLÄNDSKA ALVARETS DJURVÄRLD. 99 



tid med fuktigare klimat än nutidens funnits edafoida xero- 

 termiska lokaliteter. För det första finnes den möjligheten, 

 att södra Sverige icke, som oftast antages, före människans 

 invandring varit helt täckt af skog och myr. Enligt Schimper 

 var Mellaneuropa, innan människan gjorde sitt inflytande 

 gällande, icke helt skogbetäckt, dess växtlighet hade en park- 

 artad prägel med omväxlande »Grasfluren» och »Waldpar- 

 cellen». Och Eckardt anser, att ännu i början på historisk 

 tid stora skoglösa områden funnos i Tyskland, att ännu på 

 1100-talet rester återstodo af en äkta stäpp och att flere- 

 städes naturstäppen direkt öfvergått i den nutida »kultur- 

 stäppen». 



Men äfven om naturliga ängsmarker i större utsträckning 

 skulle saknats, och äfven om sydsluttningarnas örtbackar, 

 såsom Sernander antager, under ett klimat som litorina- 

 tidens till största delen förträngts af skogen, och äfven om 

 brandfälten, såväl de af åskeld uppkomna som de af män- 

 niskan åstadkomna, under litorinatiden varit tämligen spar- 

 samma eller, åtminstone på god skogsmark, af alltför kort 

 varaktighet, så återstå alltid såsom de äfven i nutiden vik- 

 tigaste af alla det sydsvenska fastlandets xeroterma lokaler 

 flygsandsfälten. Flygsandsfält ha funnits under hela den 

 senkvartära tiden. Att sådana bildats redan under isafsmält- 

 ningens skede, framgår af I. Högbom's undersökning öfver 

 finiglaciala flygsandsfält i Dalarne, hvilka för öfrigt ännu i 

 nutiden, ehuru de delvis äro skogbevuxna, så bibehållit sin 

 karaktär af xeroterma edafoider, att en af alvarets karaktärs- 

 växter, Gypsophila fastigiata, där har sin nordligaste relikt- 

 lokal (jfr Samuelsson). De inländska sandfälten ha väl tid- 

 tals varit bundna, men deras skogar ha åtminstone i fältens 

 utkant haft karaktär af glesa, iborra tallhedar; tidtals ha de 

 också brutit upp och sanden har bemäktigat sig omgifvande 

 områden. Stadigast ha de — i likhet med Västjyllands klitter 

 — bibehållit sig vid kusterna, där pålandsvinden och andra 

 maritima faktorer hindra skogen att gå ut i strandkanten. 

 Att de funnits äfven vid Litorinahafvets maximistånd, visa 

 fynd af flygsandsdrifvor i själfva litoringränsvallen på Gott- 

 land samt liknande sandanhopningar i Järavallen vid Lim- 

 hamn (Kjellmark), och att särskildt det stora nordostskånska 

 sandområdet är af hög ålder, framgår tydligt däraf, att d:r 

 K. Kjellmark enligt muntligt meddelande i angränsande 



