100 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 11. N:0 1. 



delen af Blekinge, på Listerlandet, funnit stenåldersboplatser 

 från förra halten af gånggriftstiden, hvilka icke blott täckas 

 utan äfven underlagras af flygsand. Dess ålder är af intresse 

 därför, att den insulära atlantiska perioden enligt Sernander 

 (1910) först vid gånggriftstiden aflöstes af den torr-varma 

 subboreala perioden, hvars extrema karaktär nådde sin höjd- 

 punkt först under bronsåldern. 



Och just i detta område eller dess närmaste omgifningar 

 träffas de skano-baltiska xeroterma fjärilarna Lyccena hylas, 

 Acidalia decorata, Acidalia rubiginaia, Dyscia jagaria och 

 Coscinia striata, medan Selidosema plumaria är funnen på 

 liknande lokal på skånska sydkusten. På samma östskånska 

 sandfält träffas också enligt Erikson (1897) ett afsevärdt 

 antal xeroterma växter af utpräglad t ostligt eller sydostligt 

 ursprung, bland dem äfven alvararten Carex obtusata. 



Att äfven glesa och torra tallskogar på sandmark kunna 

 utgöra refuger för xerofiler, framgår af förekomsten i sådana 

 af t. ex. Psophus stridulus, Bryodema iuberculata, Sphingonotus 

 ccerulanSy Acidalia decorata och Selidosema plumaria. Möjligen 

 hafva äfven andra strandformationer än sandfältens, såsom 

 hällmarker (Spliingonotvs coerulans i Bohuslän!), torra och 

 öppna strandängar eller till och med strandskogar, som ju 

 hysa ett stort antal sydliga växter (Selander), tidvis kunnat 

 utgöra tillflyktsorter också för värmekräfvande insekter. 



Af det förda resonemanget framgår, att jag icke har 

 någon särskild anledning att här taga ställning till frågan 

 om Sernander's torr-varma subboreala och därpå följande 

 kall-fuktiga subatlantiska period, hvilka båda förmodas in- 

 falla under Litorinahafvets regressionsskede. För alvarfaunans 

 sammansättning åtminstone ha dessa tider under alla om- 

 ständigheter varit af relativt ringa betydelse. En eventuell 

 torr och varm period får naturligtvis anses ha varit af bety- 

 delse för alvararternas trifsel, men någon egentlig invandring 

 af nya arter — de goda flygarna alltjämt undantagna — har 

 näppeligen kunnat äga rum öfver ännu vidare vatten än de 

 nuvarande; och ett kallare och fuktigare subatlantiskt klimat 

 kunde väl möjligen tänkas ha gallrat en smula i alvarfaunan, 

 ehuru det förefaller osannolikt, när dock Stipa pennata kunnat 

 öfverlefva på Västergötlands moränkullar. 



