27 <J5 



Anvendelse her, eflersoni min Art ikke k;m l)elragtes som idenlisk med Ki'il/ings 

 Hormoceras decurrens. Ligesom Kylin maatle jeg søge et andet Navn end decurrens 

 og har da som tilsvarende til denne Forskers „Cer. Areschougii" valgt Navnet Cer. 

 Rosenvingii. 



Individerne af forskellig Størrelse og Udseende. Jo mindre Barken er udviklet, 

 desto mere nærmer Arten sig Cer. tenuissinnim og strictum; jo mere den er udviklet, 

 desto mere faar vi noget rubrum-agtigt frem. I første Tilfælde vil kun de nedre 

 Partier være helt barkklædte ; i sidste naar Barken næsten helt op til Spidsen. Af 

 de frie Bælter vil kun de alleryngste være skarpt begrænsede. Hos forina tenuis, 

 hvor den barkklædte Del kun findes nær Plantens Basis, gaar de skarpt begrænsede 

 Bælter temmelig langt ned. Overgangszonen mellem den helt barkklædte Del og 

 Partiet med de skarpt begrænsede Bælter dannes af et længere eller kortere Stykke, 

 hvor Bælterandene voxer mod hverandre (Fig. VII. 1). Der forekommer ikke her 

 den skarpe Afgrænsning af den nedre Bælterand, som i hvert Fald for nogle af 

 Bælternes Vedkommende er karakteristisk for Cer. frnticnlosum og Areschougii; 

 heller ikke den øvre Bælterand er nogensinde skarpt begi-ænset. Evnen til at voxe 

 er noget forskellig udviklet hos de to Rande — den ene vil dog aldrig staa i saa 

 høj Grad tilbage for den anden, som det er ejendommeligt for de to nævnte Arter. 

 Sædvanlig vil Barken i de helt barkklædte Partier vise en tydelig Modsætning 

 mellem Diaphragmedelen og Axecelledelen; sidstnævnte Del vil i Reglen være 

 dannet af færre Lag end den første og af ret store Celler, der tydeligt ere strakte 

 paa langs. 



Sekundære Grene ere kun lidet udviklede og Forgreningen i det Hele taget 

 ikke særlig ejendommelig (dikotom). Grenspidserne er i forskellig Grad indkrum- 

 mede, ofte særdeles lidt. Som nævnt ovenfor nærmer denne Art sig paa den ene 

 Side Cer. temiissimum, Cer. slrictum o. 1., paa den anden Side Cer. rubrum. Medens 

 det altid vil være let at holde den ude fra de to førstnævnte og andre lignende 

 Former, frembyder de Former, som nærme sig Cer. rubrum, betydelige Vanskelig- 

 heder, Vanskeligheder, som i høj Grad forslærkes ved den Omstændighed, at Cer. 

 rubrum, og for den Sags Skyld ogsaa Cer. arborescens, kan variere mod Cer. Rosen- 

 vingii, idet den øverste Del kan slaa over i Bæltedannelse. Jeg mener nu at have 

 iagttaget, at de Bælter, der dannes hos utvivlsomme Cer. rubrum Former, ikke viser 

 nogen Tendens til Op- eller Nedadløben, men ere skarpt begrænsede. Jeg bruger 

 derfor denne Karakter til Adskillelse af de Cer. Rosenvingii-arborescens lignende 

 Cer. rubrum Former og disse to Arter. (Paa lignende Maade foretages Adskillelsen 

 mellem tvivlsomme Cer. fruticulosum Former og Cer. rubrum med Bæltedannelse). 



Haar overordentlig hyppigt til Stede. Farven lyst rød. 



Om Tetrasporangierne er der intet særligt at bemærke: de findes i 1— flere 



Rækker og ere indsænkede. Parasporehobe ikke til Stede. Cystokarpier side- eller 



endestillede, omgivne af 1— flere Svøbgrene, sjældent forekommende ligesom Anlhe- 



ridierne. 



9* 



