68 30 



hold. I Virkeligheden er del vanskeligt for ikke al sige umuligl at skelne denne 

 Arts Yderformer fra de to nævnte paa Grund af Karakterernes Mangel paa Skarphed. 

 Overfor Cer. rubrum vil Bælternes Forhold kunne lede os, men helt sikre tør vi 

 ligesaa lidt her som ved Cer. Rosenvingii være; overfor denne Art bliver Forholdet van- 

 skeligere. Ikke destoniindre mener jeg, at Cer. arborescens er en god Art, men som 

 de fleste Ceramium Arter yderst variabel. Identifikationen af denne Art med Agardhs 

 i hans senere Dage opstillede Cer. arborescens, har jeg fundet rigtig ved Undersøgelse 

 af hans Originalherbarium i Lund ; iøvrigt ligger der vistnok flere Former under 

 dette Navn i hans Herbarium. 



Vegetationerne sædvanlig kraftige, Cer. rubriiin-agUge med tydelig Udvikling af 

 Hovedstammer og Mængder af sekundære Skud, der i Forening med disse Hoved- 

 stammer forlener Arten med noget karakteristisk træformet, hvoraf Navnet. Gren- 

 spidserne ofte meget langt tangformede, af et vist ejendommeligt Habitus, mere 

 eller mindre tynde. Grenene mod Spidsen ofte halvskærmformet ordnede. Antallet 

 af Axeceller i hvert Grenstykke gennemsnitligt 15 — 20. Barken gennemgaaende 

 som hos de kraftige Cer. Rosenvingii Former. Den sammenhængende Bark naar 

 oftest højt op over Midten; i Regelen vil kun et lille Stykke nær Spidsen have frie 

 Bælter. Disse ere med Undtagelse af de allerøverste tilbøjelige til at voxe baade 

 op og ned. Modsætningen mellem Axecelle- og Diaphragmedel er næppe saa ud- 

 præget som hos Cer. Rosenvingii. Haar meget almindeligt forekommende. 



Tetrasporangier i 1 — 2 Rækker, indsænkede. Cystokarpier side- eller endestillede, 

 sjældne ligesom Antheridierne. 



Denne Art forekommer som Epiphyt og paa fast Substrat paa lavere og dybere 

 Vand (indtil 13 Meters Dybde) og er væsentlig en Foraars- og Sommerform (April^ — 

 Juli—?). 



Funden paa 20 Lokaliteter i Skagerak, Limfjorden, nordlige og sydlige Katle- 

 gat, Samsøpartiet, Sundet og Bælterne, sydfynske Øgaard og Østersøen (den vestlige 

 og midterste Del). 



II. Bieltedannelse eller niere eller mindre tydelig saninieiihæugeiide Bark eller 

 bægge Dele. Bælterue med særlig Evne til at voxe opefter. 



Skarpt begrænsede Bælter forekomme kun nær Spidsen af Grenene. I den 

 øvrige Del, hvor der er frie Bælter, voxe Bælterandene mod hverandre, men saa- 

 ledes, al den nedre Rand eller den nedre Del af Bælterne for en Tid synes al være 

 ude af Stand til at udvikle sig videre, end det fra først af er anlagt, medens den 

 øvre Del fra først af er i Stand til at voxe op efter. Denne Forskel i Evne til at 

 voxe foranlediger, al Bælterne paa el vist Stadium (i en vis Zone) har en skarpt 

 begrænset nedre Rand. Denne Zone kan være kortere eller længere, men den er 

 altid til Stede, hvor der er frie Bælter, og er denne Gruppes vigtigste Karakler. 

 Del er ikke altid, al den nedre Del af Bælterne (regnet fra Diaphragmet mellem 



