43 18,3?^^" 



fra November har henholdsvis Telrasporangier og Cyslokarpier. Vinterfoiuiernè 

 ere altid gamle Individer, mere eller mindre slidte; om Foraaret fornyer de sig 

 ved nye Grensystemer. 



E & F. So m mer for m er fra sydlige Kattegat, Samsøpartiet og sydligere 

 Farvande: forma irregularis og subcorticata (Tab. V, Fig. 2 og 4; Tab. VI, 

 Fig. 1 og 4; Tab. VII, Fig. 3). 



De to sidste endnu kraftigt udviklede Stadier af Cer. rubrum inden forma baltica 

 dannes af de to ovennævnte Former; de ere forbundne indbyrdes ved Mellemformer 

 og knytte sig i den ene Retning til forma subtypica, i den anden til forma ballica. 

 Den betegner det sidste Stadium i Rækken af Cer. rubrum'ii Former fra Nord til 

 Syd og Øst, et Stadium, hvis fleste Repræsentanter vistnok findes i den midterste Del af 

 Østersøen. 



Det, der karakteriserer disse to Former, er dels en ganske usymmetrisk For- 

 grening med rette Grenspidser dels en mindre udpræget Udvikling af Hovedstammer 

 og stor Mangel paa sekundære Grene. Barken er forskelligt udviklet; i nogle Til- 

 fælde ret kraftig, i andre svag, hos forma subcorticata meget svagt udviklet, i 

 Almindelighed fyldt med store Mængder af Floridéstivelsekorn, idet der ikke er 

 særlige indre Magasineringsceller; det Lag, som hos de andre Former anvendes til 

 Ophobning af Stivelsen, fattes her. Forma subcorticata viser undertiden tydelig Bælte- 

 dannelse i Spidsen. Rimeligvis er denne Bæltedannelse ligesom den svage Bark 

 at henføre til denne Forms Forekomst nær Vandoverfladen. 



Fig. 2 paa Tab. V og Fig. 1 og 4 paa Tab. VI give et Billede af de hyppigst 

 forekommende Former. Vi se, hvorledes en tidlig, ulige fordelt Vækst (smlgn. Fig. IX) 

 har forandret den oprindelige delvis symmetriske, dikotome Voxemaade i Spidsen 

 til noget usymmetrisk. 



De rette Grenspidser optræde under to Former: den stift rette og spidse og den 

 kraftesløse, lange, for Strømmen og Bølgerne svajende. Den sidste Grenform er 

 navnlig karakteristisk for Individer, der forekomme paa Tangbuske hojt oppe mod 

 Vandoverfladen, hvor de maa staa og bølge frem og tilbage. Disse lange, slatne 

 Grene giver disse Former et eget Habitus, noget karakterløst, mere eller mindre 

 langstrakt. I Modsætning til disse Former træde de Exemplarer, der findes paa 

 dybere Vand, eller overhovedet de Former, der findes paa mere beskyttede Steder, 

 idet de optræde i mere tæt buskede og kortere Vegetationer uden særlig lange Grene. 

 Fig. 1 og Fig. 4 paa Tab. VI vise en Bundform og en Overfladeform tagne paa 3- 4 Meters 

 Dj'bde og i Overfladen paa samme Lokalitet ved Ellekilde (Su) (Forfatteren). Som 

 disse to er sikkert de fleste litorale Cer. rubrum Former langs Kysterne i sydlige 

 Kattegat, Samsøpartiet, Sundet og Bælterne. De sublitorale og dybere Vands irre- 

 gularis Former ere maaske repræsenterede ved (Tab. V, Fig. 4) en mere aaben Form. 

 Forma subcorticata er ikke vegetativt nogen ejendommelig Form ; den betegner kun 

 en „irregularis" med svag Bark. (Om Adskillelsen mellem denne og Cer. Rosenvingii 

 og arborescens se Side 27 (65)). Overfladeformerne af denne Type er i særlig Grad 



11* 



