82 44 



udsatte for al blive slidte; man finder derfor hyppigt, at unge Grensystemer bryde 

 frem paa ældre Dele. Disse Grensystemer have da ofte en „siibcorticata'' Bark^ 



Forma irregularis og suhcorticata er tagne paa 40 Lokaliteter i midterste Kattegat, 

 sydlige Kattegat, Samsøpartiet, Sundet og Bælterne, sydfynske Øgaard samt i vestlige 

 og midterste Østersø. Den kan betegnes som yderst almindelig indenfor det paa- 

 gældende Omraade, men kun om Sommeren. Tetrasporangier og Cystocarpier ere 

 almindelige. 



G. Formen i Østersøen (forma baltica) (Tab. VII, Fig. 1 og 5). 



Med dette Navn betegnes det sidste Stadium inden Ger. rubrum forsvinder helt. 

 Det er ganske en Sinagssag, hvorledes man vil afgrænse det mod de foregaaende; 

 de to Figurer Tab. VII giver dog en Antydning. Det karakteristiske Ceramium-Præg 

 er ved helt at forsvinde — Forgreningen bliver usymmetrisk — Væxten svag, Gren- 

 enderne tidligt rette. I Farvandet omkring Bornholm vil denne Form vistnok 

 mødes med daarligt udviklede Exemplarer af de to foregaaende Former. Den er fundet 

 paa lavere og dybere Vand indtil c. 10 Meter. Kun Tetrasporangier ere bemærkede. 



Efter Gobi gaar Cer. rubrum ikke ost for Reval; i den svenske Del af Øster- 

 søen forekommer den ved Kysterne af Smaaland og Gotland (Svedelius); om den 

 naar op i den botniske Bugt, er vistnok tvivlsomt. 



Jeg gaar derefter over til at omtale nogle Former, som ikke vedrører Spørgs- 

 maalet om Cer. rubrum's gradvise Forandring fra Nord til Syd og Øst, men som 

 skyldes andre Aarsager. 



H. Stille Vands Former: forma radians (Tab. VI, Fig. 3). 



Naar visse Former af Cer. rubrum faar Lov til at voxe under gunstige Vilkaar 

 paa meget stille, ikke dybe Lokaliteter, udvikler de sig meget regelmæssigt dikotomt 

 med afrundet Periferi (Fig. IX, 2). Grenspidserne blive da sædvanlig noget udspærrede. 

 De nordlige Former skulle rimeligvis afledes fra Cer. rubrum forma proliféra eller 

 modificata — de sydligere fra andre Former. Barken er gennemgaaende middelstærkt 

 udviklet. Fundet tiere Steder i Limfjorden, ved Horsens og ved Svendborg. 



I. Forma divaricata (Tab. VII, Fig. 4). 



Denne Form udmærker sig ved en meget stærk Udsjiærring af Grenene, navnlig 

 i Spidsen af Individerne. Om Aarsagen til dette Fænomen ved jeg intet; angaaende 

 Formens Stilling overfor andre Former formoder jeg, at den nærmest bør hen- 

 føres til forma subtypica. Mørk Farve og kraftig Bark. Kun funden 3 Gange, i 

 Fænø Sund (2 Gange) og i Fyrrenden (Lillebælt) paa dybt Vand (c. 12 Meter) og 

 henholdsvis i Februar, April og Marts Maaned. 



J. Forma decurrentoides. 



Denne Form er enten at betragte som en svagt udviklet forma proliféra med 

 Tendens til Adskillelse af Barken i Bælter, eller som en særlig Art. Jeg foretrækker 

 ') Subcorticate Individer kunne muligvis ogsaa findes indenfor de andre Former. 



