lO 



rimcliwsto forklariii.y af Beards organer cr, at del har y.vvct patologiske urcgelmæssighedcr hos vedkommende individ, som jo 

 vistnok Bcard angiver at have \-;erc-l fuldsta'nchg normalt forovrigt. Jeg tinder i alle tilfælde, at det cr en rimeligere forkla- 

 rincs"-rund end Beards antagelse af, at det skulde \-a're organer, der paa gruiid af den stadig for sig gaaende degeneration, 

 hvorpaa han dog ingen beviser har, nu \ar ]iaa \-ci til at fbrs\'inde og di-rfor forekom sporadisk (!). 



Den under epidermis liggende cutis finder jeg som Graff bestaaende af et fint rctikulært liindevæv, med smaa af- 

 lange l-cjerner. Det kan variere betjxlelig i t)-kkelse og det er dette, der danner papiller, ribber og lignende paa dorsal- 

 fladen, som f ex. er fremtrædende hos M. rarpentcri (tab. II, ' fig. <> dr.). Paa de fleste arter var cutislaget især be- 

 tydeligt paa dorsalsiden, som f ex. hos I\l. glabrum, hvnv del har en iomefildende miegtighed, og hos M. carpenten. 

 hvor det d.mner de ovenomtalte ribber; hos begge disse arter er del paa bugsiden almindelig forhold.svis ubetyileligt. 

 ligesaa tiklels ogsaa hos M. gigas. Hos M. giganteum derimod er del omvendte tilfældel. Her er cutislaget netop 

 paa bugsitien ganske betydeligt, medens det paa rj-gsiden er mindre. Disse forhold er dog i de forskjellige dele af k^gemet 

 underlagt betydelige \arialioner, saaledes er cutislaget almindelig betydelig mindre mod kropsranden, saa at det paa en- 

 kelte dele, som f ex. kropsrandens dorsalside, hos enkelte arter, som carpenteri og giganteum, men ikke glabrum, kan synes 

 ganske forsvundet, idet hudmuskellagct som nævnt næsten synes beliggende lige under culicula. I cutislaget paa bugsiden af 

 M. giganteum har jeg iagttaget unipolare nerveceller, hvis udlobere var rettede ind mod hudmuskellaget; jeg antager dem for at være 

 i forbindelse med disse staaende celler, sansynlig lindes de ogsaa ellers almindelig udbredt, skjont jeg sjelden har iagttaget dem. 



Under cutislaget ligger endelig hudmuskellaget. Dette har betydelig forskjellig udvikling hos de forskjellige arter, 

 det forekommer mig som det hos de tjdckere, mere fastsiddende arter skulde være mer udviklet end hos de t}'ndcrc, mer 

 frit bevægelige; det stemmer ogsaa med Graff, der fandt det betydelig t\-kkere og bestaaende af flere lag hos M. glabrum 

 end hos M. cirnferum. Hos den sidsle beskriver han det som bestaaende blot af to lag: sDie aussere besteht aus radial 

 vom Centrum der Scheibe zum Rande verlaufenden und hier auf die andere Seite libertretenden Fasern, wahrend die innere 

 Lage aus parallel zum Kcirperrande in Form concenlrischer Ringen gelegten Fasern zusammengesetzt ist.' 



Dette kan jeg ikke være enig i; vistnok finder jeg hos M. cirriferum to muskellag, men hverken fmder jeg i del 

 }Tlre nogen udpr:egel radiær anordning eller i det indre koncenlriskc ringe, men fineler muskellaget sammensat af et tæl nei 

 af hinanden kiydsende, ligeløbendc, altsaa ikke ringdannede muskeltraade. Disse er ikke synderlig lange og allid i overfladens 

 forskjellige dele beliggende i to hinanden næsten lodret skjærende hovedretninger, som dog ikke overall er den samme. I 

 midten af bugfladen er saaledes disse retninger en Iversgaaende (det 3-derste lag) og en langsgaaende (det inderste lag); efter- 

 som man imidlertid bevæger sig ud mod bugskivens rand vil man se, al disse retninger forandres, idet de gaar mer paa skråa, 

 den ene mer parallelt randen, den anden mer lodret derpaa, men altsaa ikke saaledes at forståa, at de danner koncenlriskc 

 ringe eller radiære fibre. 



Hos de arter, der har el mer utlviklet hudmuskels_\-stem som M. glabrum, M. giganteum o. s. v., er forholdet end 

 mer komplicerel. Muskelhbrene ligger i forskjellige retninger og er end mer indfiltrede mellem hverandre. Det har forekom- 

 met mig, som den paa bugsiden værende bugmuskelmasse (de radiært fra midten mod parapodierne udstraalende musculi cen- 

 trales) kunde tildels med sine centrale forlængelser hænge sammen med hudmuskellaget. 



De dorso-ventrale muskler gjennemtrænger almindelig med sine ender hudmuskellaget og ende 1 cutislaget. 



Nervesystemet. 



Historisk Oversigt. 



Blandt dem, som mest har ud\idet kjendskabet til myzostomernes nervesystem, bor fremst nævnes Loven, der forst 

 har beskrevet det'), og efter hvem der ialfald ingen væsentlig tilfoielse er gjort. Denne udmerkede forsker beskriver 

 det som bestaaende af et langagtig ganglion lieliggende under tarmkanalens midlere del, og h\'orfra idetmindste 13 grene 



') S. Luven; Arcliiv f. Naturg. VIII Jahrg. Bel. I. 1S42 p. 306 — 314. 



