20 



faa nerveceller, og bag de bagerste af disse kommer den første store tverkommissur. (Dette forhold vil ogsaa sees fig. 3, der 

 er tåget fra M. graffi. Fibrillerne i disse tverkommissurer sees her at krydse hinanden.) Mellem svælgkommissurerne og det 

 første ncrxcjiar (n.') sees ogsaa nogle faa nerveceller. 



T\'i'rsnit af dette parti \'iser, at ogsaa her er cellerne ordnede om liestemtc knudepuiik-ter, som dog er forskjellige 

 fra de ovenfor beskrevne. Tab. W llg. 8 er just et saadant suit. Hvor den midterste mellem begge n.', n.' liggende del just 

 er dette segment, medens de ydre dele, n. st.', n. st.', er de overskaarne stammer af første store nervcpar. Som vil sees, 

 ligger der paa de overskaarne, wd en konnnissur Ibrhundne svælgkommissurer to grupper celler, der sender sine udlolierc ind 

 mod txTrkommissurens nndtre del (a.), hvor tie sansynlig\-is krj-dses. Som vil sees, gaar der \'ed f ogsaa en fiiirillebundt op 

 mod dorsalsiden. 



Paa de overskaarne svælgkommissurers udside naellem disse og det forste nervepar (n,', n.') ligger der ogsaa paa 

 hver side en liden gruppe celler, der sender sine udlobere ind i svælgkommissurerne (d., d.) Paa h\-er af de overskaarne 

 nervestammer (n. st.', n. st.') vil ogsaa sees to cellegrupper (b., b., c, c), der sender sine udlobere ind i nervestammerne, en 

 paa oversiden (b., 1).) og en paa undersiden (c, c). Udenfor disse store nervestammer sees endnu andet par mindre nerver 

 overskaaret. 



I forbindelse hermed vil jeg ogsaa nævne, at der fra den }'dre cuticulære nerveskede h_\'ppig trænger ind cuticulære 

 skillevægge, der delvis adskiller de forskjellige cellegrupper. Især kan der spores en vis disposition til dannelse af saadanne 

 skillevægge i bugstrengens midte, hvorved altsaa bugstrengen delvis blir adskilt i to sidehalvdele, hvor den intermediære nerve 

 snart er beliggende indenfor den ene halvdel, snart indenfor den anden. En saadan disposition kan hj'ppig iagttages 

 hos M. graffi. 



Den ovenfor givne beskrivelse af bugstrengen passer i sine hovedtræk saavel for M. giganteum som for M. gigas 

 og M. cirriferum. Hos M. gigas er imidlertid bugstrengen langtfra saa udviklet og betydelig mer fladtrykt (tab. IX, fig. i), 

 saa at den finere b)'gning er vanskeligere at iagttage. Hos M. cirriferum har jeg ikke kunnet finde de ovenfor beskrevne 

 store cellepar saa t)'delig fremhævede. Den )'dre form vil sees, naar man paa tab. \' sammenligner fig. i og 2 af M. gigan- 

 teum med fig. 4 — 7 af M. cirriferum, hos begge disse arter at være forholdsvis kort, rund og forovrigt stemme temme- 

 lig overens. 



Hos M. graffi er den imidlertid noget forskjellig, idet den her er betj-delig mer langstrakt (fig. 3), og saaledes 

 overfladisk betragtet mer nærmer sig pycnogonidernes eller tardigradernes bugstreng. Mer end til overfladen gaar det imidler- 

 tid heller ikke her, der er ingen afsondrede bugganglier at spore mer end ovenfor beskrevet. Den forste foran forste 

 store nervepar liggende del eller, som jeg har kaldt den, første segment er betydelig mer langstrakt (fig. 3) ; her sees fibrillerne 

 i tverkommissurerne ogsaa at krvdses. I hver af de efterfølgende segmenter er der endnu en tverkommissur mer end 

 ovenfor beskrevet (fig. 3 t. c). Denne er t}-nd og sj'nes paa de for beskrevne arter at vaTe forenet med de 4 tj-k- 

 kere tverkommissurer. Den korresponderer med de nerveceller, der ligger mellem de store nervestammer og de bagenfor 

 disse liggende smaa nerver (fig. 3 t. c). Paa tversnit viser bugstrengen sig at være rundere og forholdsvis smalere end hos 

 M. giganteum (fig. 10). Fremtrædende store nerveceller har jeg ogsaa her med bestemthed kunnet adskille. Fig. 10 sees en 

 saadan celle, der sender sin udlober ned mer paa- undersiden af længdekommissuren og derved krydser en lavere liggende 

 celles udlober. Paa denne maade blir forholdene hos M. graffi end mer forviklede. Et regelmæssig forekommende, i forbin- 

 delse med de mindre tverkommissurer staaende par store nerveceller tror jeg at kunne angive, skjont dette her er vanske- 

 ligere at iagttage. 



Ncrverne i sidste nervepar (n.'') gaar ikke som hos M. giganteum strax fra hinanden, men lober et stykke paa siden 

 af hinanden, ja er endog det forste st\-kke aldeles sammensmeltede, hvilket let kan sees paa tversnit. 



De perifere nerver. 



De perifere nerver og deres udbredclse er hidtil aldeles ikke omtalt eller beskrevet af nogen forfatter. Man har 

 almindelig blot havt pillepræparater (Zerzupfungspråparaten), paa disse er nerverne blevne afrevne lige ved udspringet, og 

 den eneste, der har undersøgt disse dyr med den moderne tekniks hjælpemidler, ved hjælp af snitserier (J. Beard) synes 

 ikke at have seet derefter, idet han intet nævner derom, siger blot, at han med hens\-n til nerverne er enig med L. v. Graff. 

 Flere af forfatterne, i. ex. Semper, har vistnok fremsat formodninger om nervernes udbredning. Disse formodninger er dog 

 almindelig, som tænkelig kan være, alle lige lidet overensstemmende med virkeligheden. Den mest korrekte er Loven, altsaa 

 den første der overhovedet har beskrevet nervesystemet, han siger at de af ham fundne 5 nervepar, der er de 5 par store 

 nervestammer, gaar til fodderne, og dette er som af det efterfolgende vil sees ialfald til en vis grad rigtig. 



For at faa fuldt rede paa nervernes forgrening er det uundgaaelig nødvendig at tåge omh\'ggelige saavel horison- 

 tale som transversale snitserier, især vil de horisontale yde det meste. 



