41 



og cndelif; kan <li' hos nuj;lc rærv gjanskc lyldti- nu'd æg; tlctto er dot;; sjekk-n, alminck-lij,' (.-r (k-r iallakl paa enkelte steder 

 storrc aabne luni ise tab. II, fig. 3, 4, 5, C, 7, I-;). Dette er imkUertkl mindre tilfælde hos hannerne se heroin under disses 

 l)eskrivclse), her er ahnindelii; alk' rum lyldtt,' med testikk-r. 



Med hens)'n til (U't kropshulen bcklædende epithel, da mener jeg (som det vil sees uniler ovariernes i)eskri- 

 velse), at dette va'sentlig er gin\ct over til at danne æg, og der er kun faa spor at tinde deraf nu. Disse spor indskrænker 

 sig da nærmest til uterus, det \il sige det midtre dorsale parti, der ender bagtil med den dorsale ovidukt, og de denne nærmest 

 tilgrænsende di-le. I uterus, fornemmelig paa dennes dorsale side, har jeg fundet et l"l immere p il hel, der isa-r var tydeligt hos 

 M. carpenteri ise nærmere dettes beskrivelse under de k\indelige kjonsorganerj. Dette epithel er som sagt cfter min opfatning en 

 le\ning af det flimmerepithel, der oprindelig har beklædt maaske .storsteparten af kropshulen, men som, efter hvert som kravene 

 til kjonsproduktiviteten steg, er gaaet over til kjønsprodukter, æg hos hennaphroditerne og maaske tildels spcrmatozoer hos de 

 komplementan-e hanner {se herom senere . Nu er altsaa epithelet kun tilliage i dorsalsidens midtparti, uterus og tilgrænsende 

 dele, som mere tjener som opbevaringssted for de modne æg og som æ-ggeleder end som direkte ægproducerende del, især 

 er dette tilfældet med den bagre del af kroppen, hvor da ogsaa uterus er ganske lukket og danner en fuldstændig difterentie- 

 ret ovidukt, medens den, efter hvert som man kommer fremo\-er, mer og mer taber sin afsondrede karakter, den staar ved 

 aabninger i forl)indelse med den ovrige kropshule, og epithek't gaar mer og mer o\er til at være ægdannende. Hos M. car- 

 penteri ser vi epithelet paa dorsalvæggen tilslut dele sig i to flige, der strækker sig frem paa siderne af den begyndende midtre 

 skillevæg og taber sig her mellem de stedse talrigere optrædende æg. I de fra midtpartiet, uterus, udgaaende grene af krops- 

 hulen har jeg ogsaa paa den dorsale væg i de uterus nærmest liggende partier fundet et tyndt epithel, hvor ikke væggene 

 \ar beklædte med æg. 



Kropsparenchymet tinder jeg at udgjores af et reticulært, almindelig temmelig aabent bindevæv. der dog kan have 

 en noget forskjellig konsistens og udseende i legemets forskjellige dele; dets masker kan \'ære større eller mindre, have en 

 rundere form eller en mer fladtr_\-kt form saa bindevævet blir mer lagdannet . alt eftersom de forhaandenværende forholde 

 kræver det. Kjernerne i dette liindevæv har gjennemgaaende en temmelig ensartet form og storrelse. De er aflange. har al- 

 mindelig intet t\-deligt kjernelegeme, men deres indhold viser derimod ved far\ning en stærk ioinefaldendc granulation, be- 

 staaende af en del morkt farvede korn, der ved stærkcre forstørrelser \-iser sig at være knudepunkter i chromatinnetværkct 

 (tab. IX, flg. 15). Disse kjerner ligger almindelig leirede i de maskerne dannende bindevævsfibre, altsaa ikke i maskcrne selv, 

 hvilket Graff angiver som det almindelige.') hin saadan beliggenhed af kjernerne har jeg dog i enkelte legemsdele hyppig iagt- 

 taget, f. ex. i det bindevæv, der danner svælgrørets spids (se tab. IV, fig. G & 7}. Jeg har imidlertid ikke kunnet finde noget, der 

 tydede hen paa de af ham angivne rundceller, som skulde gaa over til at danne lymfeceller eller :;Blutzellen« og æg (1). 

 Heller ikke har jeg fundet bindevævskjerner med den af ham angivne runde form. Som ovenfor fremholdt er det kropsparenchymets 

 reticulære bindevæv,- der efter min mening danner nerveskederne. Ligesaa danner det. som senere \'il blive omtalt, de for- 

 doielsesorganerne, testiklerne etc. omgivende memliraner og bindevævslag, der har en fra det almindelige forskjellig struktur. 

 Jeg kan ikke, som Graft" synes at gjøre, opfatte disse bindevævslag som bestaaende af et fra det reticulære forskjelligt 

 bindevæv og med dette blot sammenhængende, men derimod som direkte opstaaet ved en slags indkapslingsproces af dette. 

 Herpaa synes mig selve flygningen og det enes overgang i det andet at give bcx'iser nok. 



Muskulaturen, 



Da muskulaturen .allerede er saa indgaaende undersogt af (iraff, har jeg kun ofret denne liilen opmerksomhed. 

 Fig. 26 (tab. VIII) fremstiller nogle isolerede dorso-ventr.ile muskelfibre. Som det vil sees paa disse tegninger ligger alminde- 

 lig muskelkjernen i en protoplasmaforhoining paa siden af selve fiberen. Muskellibernes ender er delt i flere grene, mellem disse 



') 1. c. p. 64 & taf. N, flg. 6, bgz. 



