43 



hagerne (saavcl hovedhage som stottfhago og reservehager) hestaar af to dele, en inidtere llbrillær del og en derudenom lig- 

 gende mer homogen del. 



ru-n mitlteiH- fibrillære del bcstaar af fibre, der har en regelmæssig sexkantct form, og som ligger tæt til 

 hinandcn. som tab. MI, fig. i<) fremviser; denne figur er af en overskaaren hovedhage, paa hvilken dette især er fremtrædendc. 

 .Som det vil sees paa figuren er de overskaarne fibre (eller sexkantcr) grovere desto mer man nærmer sig midten af hagen, 

 her er derfor ogsaa deres sexkantede form k-ttere at skjelne, na-rnur man sig derimod det \'dre lag, blir fiberne stadig mindre, 

 og feltenes sexkantede form tilslut umulig at skjelne. 



Det ydre mer homogene lag har paa indre side i-n temmelig bestemt, men nogi-t ujevn kontur ise fig. 19), 

 medens det paa den \\lre side har en jevn og glat overtlade. Dette lag har ingen t_\-delig fibrillær b\-gning, det er saa tem- 

 melig homogent, kan s}nes maaske noget lagtlannet, p.ia skraasnit, halvt længdesnit, viser der sig imidlertid en svag 

 længdestribning. 



Dette ydre lag er .ilmmdelig gulfarvet, og det destomer jo ;eldre hagen er, det er del, der giver hagerne deres 

 gule far\e; ved roden især af >'ngre hager er det imidlertid næsten (arveløst, medens dets farve tiltager mod hagespidsen, 

 som gjennemgaaende er meget stærk gul. Dette lag paavirkes almindelig kun lidt't af tinktionsvæsker. Ragernes midtere, 

 fibrillære, ikke saa taste del er derimod farvelos, men er ofte stærkt modtagelig for tinktionsvæsker, saaledes farves den af 

 eosin livligt rød, af safranin ligesaa, af karmin farves den ogsaa noget, skjont betydelig mindre. Begge dele bestaar, saavidt 

 jeg kan erfare, af chitin, blot er denne 1 det >dre lag betydelig fastere og mer differentieret. Det langstribede udseende, der 

 viser sig, naar m;ui, som Graft' siger, ser hagerne i optisk længdesnit, fremkommer etter min mening ikke ved lagdannclsen i 

 det \-tlre lag, (som af Graft' hævdet) men ved fibrillerne i den midtere del, samt tildels ved det ydre lags fibrillære struktur. 

 Fig. 20 og 21 (tab. MI; vil man se, at der især paa de ældre hager imellem de finere længdestreger er enkelte stærkere ud- 

 prægede (fig. 20, a og 21}. Paa samme hagestykker vil ogsaa sees, at fibrillerne lober paa skråa, de har et noget snoet eller 

 spiralvundet lob, som om hagen kunde være vreden. Denne vridning er noget, der hyppig kan iagttages, og er sansynlig 

 noget analogt spiralvindingen i mange af chætopodernes børster. 



\'ed roden af hagerne er fibrillernes skiHevægge et kort st\kke betydelig mere inarkerede (fig. 20 & 17^. Dette er 

 tydeligt saavel paa unge som gamle hager, jeg antager det at staa i forbindelse med hagernes dannelse og va'kst, maaske er 

 det netop udsondrede og dannede st>'kker. Det \-dre lag er tyndest \-ed hagernes rod, blir t\-kkere og tykkere, efterhvert 

 som man kommer længer mod spidsen, indtil hagernes spidse eller kroge er dannede blot af det )-dre lag, det indre fibril- 

 lære lag ophorer et stj-kke for man naar hid, og ender i en tynd spids. Stottehagens manubrium er helt igjennem dannet af 

 samme lag. Den fibrillære midtere del fortsætter sig blot som en ganske t\-nd, stadig smalere blivende axe opigjennem, indlil 

 den ender som en fin spids næ-r manubriets ende :'se tali. \1, fig. 17 & fig. S, hvor den i den o\-erskaarne støttehage (sh.) 

 sees som en ganske liden rodfarvet plet). — Hagerne er ikke altid runde, hovedhagen kan f ex. ved roden som længer op 

 paa skaftet have et temmelig ovalt gjennemsnit (se tab. II, fig. 10, sh., tab. \'I, fig. 8, h. . 



Reservehagernes antal angiver jraft' for M. glabrum og cirriferum at kunne \ariere fra 1—3. Som næ\nt under 

 artsbeskrivelsen har jeg hos M. graffi fundet op til 5 saadanne. Jeg linder alt at tale for at disse hagers bestemmelse er efter 

 en bestemt tids forlob at erstatte hovedhagen. Fig. 17 (tab. \'II) ser \i saaledes en reservehage, der snart er færdig til at 

 træde i den gamle hovedhages sted. Hvorvidt denne nu efterat den er erstattet udstodes, eller om den som hos enkelte 

 annelider optages i kropshulen og der absorberes, har jeg ikke direkte kunnet iagttage. Det sidste er imidlertid lidet san- 

 synlig. idet der ingen saadan kropshule er, og det blir da, saavidt jeg kan forståa, intet andet tilbage entl at antage. at den ud- 

 stødes. Vistnok har jeg jo, som senere nævnt, i de store kjertellumener hos M. giganteum itab. II fig. i. h. k.) fundet chitin- 

 partikler Roterende, men at disse skulde skri\-e sig fr;i forbrugte hovedhager er ikke tænkeligt. 



Den hagerne omgivende kjertelmasse. Angaaende hagernes vækst og dannelse siger (iraft': Das Organ, wel- 

 ches ein fortvvahrendes Langenvvachsthum der Hacken und des Stiitzstabes ermdglicht, ist dagegen schon von Semper in dem. 

 die Basis des Stijtzstabes umhiillenden, hautigen Sack gefunden. Es ist ein soldier auch bei den Hacken vorhanden. Man 

 kann ein ganz jungen Ersatzhacken unsclnver constatiren, dass dieselljen in einen hellen zahlreiche Kerne in seiner Wand be- 

 herbergenden Beutel eingeschlossen sind. Derselbe liegt den Hacken dicht an und scheidet jedenfalls die Chitin.substanz ab, aus 

 vvelcher sie bestehen. • Denne beskri\else forekommer mig ikke at være ganske korrekt og fuldt overensstemmende med virke- 

 ligheden. Betegnelser som hautigen Sack og ^ Beutel tinder jeg ikke at passe. Hagerne, især reservehagerne, er omgivnc 

 af en kjertelmasse, der hos de forskjellige arter kan \-ariere bet\-delig i mægtighed og udbredelse. I denne kjertelmasse er 

 lumener, hvori hagerne er beliggende. Kjertelmassen staar i forbindelse med parapodiernes ectoderm og deres lumener korc- 

 sponderer med den kanal, hvori hovedhagen er beliggende, og herigjennem iiu-d det omgivende vand. Denne kjertelmasse 

 har blandt de arter, jeg har undersøgt, især hos M. giganteum en betydelig udbredelse. Den optræder her tydelig afdelt i 

 to grene: en, der omslutter hovedhage, støttehage og reservehager, og en anden gren, der .strækker sig indover mod dy- 

 rets centrum (tal>. II, fig. i, h. k.). I denne gren forekommer flere lumener, hvori jeg almindelig intet fandt, undertiden var 

 der gule partikler, der efter sit udseende kunde være smaa chitiiidele. ]'aa horisontalsnit gjennem parapodiernes ovre del sees 

 denne gren altid adskilt fra den hagerne omgivende del (tab. II, lig. 10, h. k., tig. 11. h. k., og tab. I, tig. 8, h. k.). En saa- 



