49 



membran maa GratV ikke have iagttagct, thi som sagt sj-ncs i demn' iklce at vaTe indkaret kjerner, skjont vistnok saadmiie 

 kan ligge tæt an mod siderne. 



Angaaendc specie Ile m a\i' m uskler siger CiratT: Hei Heoljaehtung lebender Myzostomen lienn'rkt man deut- 

 lich selbststiindige Contractioncn des Akigens, doch ist mir der Nachweis von in die bindegewebige Ilijlle eingebetteten Muski-1- 

 fasern nur in dem hinteren verschmiilerten Abschnitte des Mågens gelungcn.'< Saadanne muskelfibre, indleirede i det ovenfor 

 beskre\iie ma\-en omgivende bindevævslag, har jeg imidlertid tydelig kunnet iagttage langs hele mavens længde (tab. VIII, fig. 1 1 , 

 m., tab. W. lig. ig) undertiden er der entlog tiere lag saadanni' muskelfibre tilstede (tab. \^III, fig. 14). De omgiver ma\'en 

 som et kontinuerligt lag ringmusklcr, der dog kan have hinanilen noget kr}'dsende retninger. Foruden dette lag ringiiuiskler, 

 som altsaa er contractores, kan der ogsaa iagttages radiære muskelfibre. luis ene ende er f;pstet til den cuticulære memi>ran, 

 og som altsaa maa virke som delitatores (tab. IX, fig. 22). 



I bindevævslag omkring maven U(.len(_)m den euticula-re membran har jeg h\'ppig iagttaget lumeni-r, der kan være 

 rum efter overskaarne saftkanaler (tali. \"III, hg. 17, b. & s. k. . 



Hos enkelte individer af M. grafh har maven havt en paafaldende størrelse og saagodtsom fyldt hele den 

 mitltere del af kroppen. Det har altid været hos saadanne individer, h\or bugstrengen havde en abnorm og paafaldende 

 Ilden udvikling (tab. II, fig. 7 n. v.). Gjennemgaaende har imidlertid som ovenfor næ'\'nt mavens to afsnit hos denne art et 

 ioinetaldende stort volumen. 



Tarmgrene. Med hens\'n til disses \'dre form og forhokl vil jeg i hovedsagen henvise til Graffs og de tidligere 

 forfatteres indgaaende beskrivelser. Almindelig er tarmgrenenes antal 3, de udspringer tæt efter hinanden lige bag den klappe, 

 der adskiller mavens forste og andet afsnit. Grått' har paa sin tegning af M. cirriterum tegnet disse grene siddende vel langt 

 fra hinanden og vel langt bag i maven, ialfald eftersom det forekommer mig fra exemplarer med indtrukket svæ-lgror at 

 domme, maaske stikker det tildels deri, at hans svælgror er vel kort og vel lidet i forhold til djTets storrelse. Foran for.ste 

 tarmgrens udspring skal der altsaa som nævnt være en klappe. 



Hos de ovrige arter, jeg har undersogt, er tarmgrenenes antal 3 undtagen hos M. giganteum og M. gi gas, hvor 

 der blot er 2 (se tab. IX, fig. 19). 



Graft" siger om deres epithel : .Sie sind ebenso wie der Magen von einen C)linderepithel ausgekleidet, das in den 

 Hauptasten nur durch geringen Hohe der Zellen (o.ooi Mm. bei M. glabrum) von jenem difterirt. Dagegen finde ich in den 

 letzten Enden der Verzweigungen, wo die Hdhe der Zellen nur mehr 0,0057 Mm. bctragt, constant eine eigentluimlirhe An- 

 haufung brauner Kornchen. Jedoch findet man dicselbe nicht, wie nach Lovens Darstellung zu vermuthen wilre, in allen Zel- 

 len der Wandung, sondern nur auf der dem Rucken zugekehrten Seite derselben, wo die Zellen dann eine bcdeutendere Hohe 

 besitzen und in das Lumen vorspringen«. Denne af Graff", Loven m. fl. angivne ophobning af brune korn, kan jeg ikke ud- 

 tale mig om, jeg har ikke fundet saadanne paa mine præparater, og har ikke foretaget specielle undersogelser i den retning; 

 med hensyn til epithelets b)'gning forovrigt har jeg derimod en del at tilfoie. 



Hvad der væsentlig adskiller dette fra mavens epithel er dets fuldstændige mangel paa flimmerhaar, og 

 dets vakuolagtige bygning. Dets hoide i forhold til maveepithelet kan variere betydelig hos de forskjellige dele af tarm- 

 grenene. Graft" siger, at det i hovedgrenene adskiller sig blot ved sin ringere hoide fra maveepithelet, han s}-nes her- 

 med spccielt at tænke paa M. glabrum, idet han anforer maal fra denne. Dette forhold i hoideforskjel er imidlertid saa 

 langt fra at være gjennemgaaende, at endog det omvendte kan være tilfældet hos mange arter, f. ex. hos M. 

 graffi. Her kan tarmgrenenes epithel have en ganske bet}-delig hoide, der gjennemgaaende langt overgaar maveepithelets 

 (se tab. II, fig. 7. Hos andre arter kan forholdet være saa temmelig ens, medens f ex. hos M. cirriferum tarmepithelet 

 almindelig er betydelig mindre; det er, som af Graft" og Beard angivet, holere paa dorsal- end paa ventral-siden, paa dorsal- 

 siden optil 0,017 ™''"- ^0'^ og paa ventralsiden blot omkring 0,002 — 0,003 "i'"- Hos M. giganteum kan tarmgrenenes epithel 

 maaske være noget hoiere end maveepithelet paa enkelte steder, medens det atter igjen paa andre steder kan være omvendt. 

 Hos M. gigas og M. carpentcri ligesaa. 



I det hele er hoiden af tarmgrenenes epithel underkastet bet\-dclige variationer (ligesoni tilfældet er med maveepi- 

 thelet, se ovenfor,-; epithelcellerne kan endog tæt ved hinanden være af j-derst forskjellig storrelse, hvilket let vil kunne sees 

 ved at kaste et blik paa tab. \'III. fig. 12. Her sees saavel hoie udstrakte celler som inellemliggende mindre. Fig. 13 sees 

 et st\-kke metl endnu mindre celler tæt ved fig. 12. Begge figurer er tåget fra dorsalvæggcn af en tarmgren hos M. graffi. 

 Forfølges samme tarmgren videre, vilde sees, at der strax atter forekommer epithel af samme form og udseende som fig. 12. Jeg 

 antager, at denne forskjellige form og storrelse hos epithelcellerne beror paa, enten de er i hvile eller i virksomhed, enten de 

 er hungrende eller fyldte med næring. De hoie udstrakte epithelceller har nemlig altid et stærkt ioinefaldende blæret indhold, 

 der paa parafinsnit næsten forekommer som tomme vakuoler (se tab. \'III, fig. 12). Et saadant udseende af disse celler er 

 især stærkt ioinefaldende hos M. graffi, hvor cellerne kan have en l)et_\(k-lig hoide (optil 0,068 mm.), medens de mindre celler 

 hos samme individ kan være yderst sniaa (0,017 '""i- "" mindre). Ji'g antager disse vakuoler eller, som det ved osmium- 

 behandling viser sig, fetagtige kugler fpaa friske præparater af M. cirriferum farves ved behandling med osmiums\Te eller 



7 



