52_ 



ovenover tarinkanaU-n ol; munder ml noget bag analaabningL-n. Dens v;egge bestaar af to skeder. af hvilke den yderste ved 

 talrige baand er fæstet til det omgivende ]iai-^'nchyin. M. Sehultze') beskriver >da.ngsovaien iMerstocke, der som sluttede 

 rækker, altsaa med en særegen skede, ligger radiært ordnede mellem de forgrenede tarme. Han fandt ingen særskilt kvinde- 

 lig kjonsaabning, blot en analaabning. O. Schmidt 2) fandt hos M. glabrum blot en mundmg for oviducten og ingen anal- 

 aabning. Semper-') forudsætter som sansynlig en sluttet jEierstocksfollikel- , hvis enkelte elementer dog maa være meget 

 lost sammenh.engende, da det aldrig er lykkedes ham at isok-re en saadan ; det s\'nes som den skulde \'ære indskudt nu-llem 

 alle andre organer. Med hensyn til oviducterne kommer han til ganske andre resultater end de tidligere forskere. Loven's 

 over tarmkanalen liggende uparre o\'iduct kunde han ikke finde. >Mir ist es niemals gelungen,« siger han, .^die Vereinigung 

 der Eileiter beidcr Sciten zu einer in der Mittellinie liegende Scheide zu erblicken. Derimod finder han, at > de toæ'gledere<c 

 munder ud fra begge sider i kloakkanalen, tæt bagenom den sphincter, tier adskiller denne fra maven. 



Denne Semper's angivelse bestrides imidlertid atter af (iraff^) der blot ligesom Loven har iagttaget en over tarm- 

 kanalen lio-gcnde uterus, der imidlertid ikke, som Loven angiver, har en egen aabning, men derimod aaliner sig i kloakkanalen 

 licrc ved analaabningen. Sempers to ægledere bortforklarer han som en forvexling med >die beiden letzten der, paarig von 

 den Sciten zum Uterus ziehenden Ovarialfollikel. ' ■'') Som senere skal vises, er ingen af disse forfatteres beskrivelse fuldstændig 

 korrekt, idet der ifolgc mine undersøgelser er 3 oviducter tilstede, saavel to undre parrede, svarende til de af Semper angivne, 

 som en ovre uparret oviduct, svarende til den af Graff (oprindelig af Loven) beskrevne. Ifolge Graff har endvidere »die Ova- 

 rial-Follikel ■ ingen tunica propria, men er omsluttet af den bindevævsagtige hud, der omslutter tarmkanal, nervesystem 

 OCT muskelsepta, og som er sammenhængende med den rcticulære bindesubstans, > die als Ausfiillungsmasse fungirt und in dcren 

 LiJcken die Rundzellen liegen.- Ovariabfolliklerne skulde, mener han, dannes »durch rapide Vermehrung und Vergrosserung 



der zu Eiern sich umgestaltcnden Rundzellen der Bindesubstans; --'Die (3varial-Follikel munden von beiden Seiten 



paarig in den Uterus, indcm ihre peritoneale Hulle zur Wand desselben wird. Nur in seinem hinteren Dnttheil besitzt der 

 Uterus ausser dieser noch eine Schicht von Ringmuskelfasern zur Verstarkung und wohl auch E\'acuirung der Eier. • 



|. Beard'') giver ingen udforligere beskrivelse af ovariet. Han siger: »The ovary is not a well defined organ. 



The ova are scattered and lie m and among the connective tissue. The development of the ovary is not known, 



but since the ovary fills up all the bod_\' space, not occupied by the testes and nervous s)'stem, between the alimentary canal 

 and the skin, it can be regarded as derived from the epithelium of the bod\- cavit}-.- Om oviducter nævner denne forfatter 

 intet, antagelig stotter han sig i saa henseende til Graft's beskrivelse. 



Som det af ovenfor anforte \'il sees, er forfatternes angivelser saavel med hensyn til ovanernes b\-gning som oprin- 

 delse temmelig forskjellige. Disse forhold S)'nes hos m)-zostomerne at være hoist interessante, men her hviler endnu et morke 

 især med hensyn til oprindelsen, som det maa staa til betydelig mer indgaaende undersogelser fuldstændig at fjerne. Noget 

 ovarial-folliklerne omgivende hylster har jeg ikke knnnet opdage, ei heller nogen bindevævshud forskjellig fra kroppens øvrige 

 bindevæv, saaledes som af Graft' angivet. Æg forekommer almindelig næsten overalt i og paa kropshulens vægge mellem 

 tarmkanalens grene og kan her danne et formelig sammenhængende lag, der ofte ganske opf\-lder kropshulens forskjellige 

 mellem tarmgrenene liggende afsnit (cfr. tab. II, fig, i, 3 — 7). Jeg finder alt at tale for sansynligheden af, at æggene ialfald 

 for den største del er udviklede af kropshulens oprindelige epithelceller, idet der, som senere omtalt, af de oprindelige 

 ovarier blot er spor tilbage, ligesom ogsaa epithelet blot paa enkelte steder har beholdt sin oprindelige natur. iOvariet«, 

 om man \il kalde det saa. har dog ikke et saa uregelmæssigt anlæg, som efter dette kunde antages, idet det af kroppens 

 dissepimenter om end meget ufuldstæ-ndig er begrænset i forskjellige dele, der altsaa faar en radiær anordning, hvilket dog paa 

 horisontale snit kun vanskelig kan adskiUes. Man kan i dets anlæg finde en tydelig bilateral og dobbelt ordning, der altsaa 

 kunde tyde paa et oprindelig dobbelt ovarium. Hos M. carpenter! er dets midtre parti ved en longitudinal skiUevæg (tal). II, 

 fig. 6 d.) i sin forreste del adskilt i to sidedele, der altsaa længere bag, hvor skillevæggen ophorer, forener sig lil en midtre 

 del, svarende til Grafts uterus. Hos andre arter fremtræder en saadan skillevæg ikke saa tytlelig, hos enkelte forst noget længere 

 frem mod dyrets forreste ende i nærheden af svælgroret, og bestaar almindelig i en tykkere bindevævsmasse, der ganske 

 udfylder hele det over maven værende rum (f ex. hos M. giganteum). 



') M. Schultze; Verhaudl. d. physikalisch-medicinischen Ges. zu Wiirzburg. Bd. IV, 1854, p. 227. 



') O. Schmidt: «Zur Kenntniss der Turbellaria rhabdocoela und einiger ånderen Wiirmer des Mittelmeeres». i^Sitzungsber. d. math.-naturw. Cl. 

 d. k. Ak. d. Wiss. zu Wien. Bd. XXIII, 1857.) 



') 1. c. p. 58. (Z. f. wiss. Zool. Bd. IX, 1S58). 

 ") Gen. Myz. p. 53. 

 = ) 1. c. p. 54. 

 '^;i 1. c. p. 551. 



