('4 



dornc. iK-n. der iinidlcitid st.Trkost liar luL-N'dct chii'tDpiKlcnaUin-n, cv E. Mctschnikciti,') dcr afi^'iort holder ni^zostunicrnc for 

 parasitiskc annrlidcr, dcr imidlertid paa j^'rund at" sin parasitiskc U'w\-is har faact en I'N'gninr; i tiere henseender stærkt atvi- 

 gende fra sine nærmest beslægtede. Efter AletschnikotT ha-vder Claus,- lUitsehli-') og senest, som vi har seet, J. Heard 

 den samme mening. Med hvad ret, skulle vi senere diskutere, 



r)en anden retning er den, der vil stille mw.ostomerne sammen med tanligraderne. Af de tidligere er det 

 J. .Muller-") og som ovenfor nævnt S, Loven, der h;ir heldet til denne hetragtningsmaade. ."-^t-nere er den imidlertid atter 

 optaget af L, v. (irafi", i hvem (\cn har fundet sin kraftigste talsmand. (iraft stiller my/.ost ome me sammen med 

 linguatulider og tardigrader til en klasse .Stummelfusser oder -St elechojjod a , som sk.ilde sti:i mellem annelider og 

 arthropo(U'r. 



pjidini linder jeg det va-rd at n;f\ne en tredje synsmaade, som imidliTtid iilot er gjort gjældentle af en tortatter, 

 nemlig Diesing,») der forener myzostomerne med H istrio h de 1 la der for regnedes blandt hirudineerne, men som (se p. 36) 

 nu af Foettinger'^) er kaldt Histriodrilus og af ham og E, van IJenedcn henfort til archianneliderne;. Denne forening 

 med Ilistriobdella afviser L. v. Graft" meget bestemt. Han siger: In Wahrheit spricht aber, da doch die einfachen Haut- 

 anhiinge dieses Egels nicht im entt"erntesten mit dem complicirten hackenbevvehrten Fussstumeln der M\-zostomen verglichen 

 werden kdnnen, Xichts als die Duplicitat seiner Geschlechtsoffnungen fur eine solche Auff"assung, vvahrend tlie Ciesrhleehts- 

 trennung und die deutliche Absetzung eines Kopfabschnittes ihn zu einer W-rgleichung viel weniger geeignct machen, als alle 

 ulingen Hirudineen, Hvorvidt disse Graff"s anforte grunde kan erklæres for g\"ldige til at afvise ethvert slægtskab, vil vi 

 senere omtale, idet vi nu efter hinanden n.ermere vil undersoge, hvad der hos disse tre grupper kan tale f"or og imod -eji til- 

 knytning, og tillige vil nævne andre grupper, der i enkelte henseender kan have tilknytningspunkter. 



Chætopoderne. Det er unegtelig at vore d\-r har mange med denne gruppe overensstemmende karaktermerker. Saa- 

 ledes kan man som fnatf nævne: Chitin-cuticula, Flimmerbtischel, Cirren, Hautmuskelschlauch, Dissepimente, Fussstummel mit 

 bevveglichen Horsten, Kiisselbildung, Darmverz\\eigung«. Dernæst vil jeg nævne mavens flimmerkhedning, og den h}-ppige op- 

 træ*den af tlimmerepithel i kroppen t"orovrigt. Dette er vistnok altsammen karakterer, der, naar de samment"attes uniler et, ikke 

 blir af ringe betydning. Der er imidlertid flere vægtige karaktermerker, der taler imod eller ialfald mangler; det er især 

 kjonsorganernes bygning, segmentalo rganer og nervesystemets bygning. Den tilsyneladende mangel af respi- 

 rations- og circulations-s}'stem skal her ikke omtales. Kjonsorganernes complicerede b\-gning kan vistnok forklares som en 

 folge af deres parasitiske levevis, testiklernes udførselsgange og sideaabninger som en omdannelse af segmentalorganer og den 

 tredobbelte udforsel for ovarierne som delvis opstaaet ved en omdannelse muligens af disse eller og af andre organer. Men 

 selv dette medgivet tinder jeg dog, at det i alle tilfælde tyder hen paa en hoi grad af differentiation, som gjor, at den ikke 

 Ilden videre kan indordnes under det almindelige, blandt chætopoderne forekommende. Plvad scgmcntalorganerne angaar blir 

 her et lignende t"orhold; thi hvad enten man optatter de ovent"or beskrevne hud kj e rt elsæ k k e som segmentalorganer eller 

 betragter disse som helt og holdent omdannede til vasa deferentia og vesiculæ seminales, og da anser hudkjertelsækkene for nogle 

 hos chætopoderne aldeles ikke forekommende organer (maaske noget analogt med gephyreernes hudkjertler) saa vil i alle til- 

 fælde dette t"orhold ligeledes t}-de hen paa en betydelig differentiation. At enkelte arter ikke har disse hudkjertelsække, som 

 det ifolge Grafts beretning over Challenger-myzostomerne skulde være tilfælde, synes at være et forhold, der er af stor interesse, 

 hvis det virkelig existerer. Thi enten maa da dette være tegn paa, at det er organer der er i degeneration, og som altsaa 

 hos enkelte arter allerede er t"orsvundne, medens andre arter endnu har dem i degenereret tilstand eller og maa det op- 

 fattes som bevis paa, at det er organer i n\-tlannelse, som altsaa lilot er beg\-ndt at dannes hos en del arter, I forste til- 

 fælde maatte de vel opl"attes som t"orsvindende segmentalorganer, i sidste tilfælde kunde det imidlertid godt være hudkjertel- 

 sække, der var i sin begyndende udvikling, og som vel endog kunde være beslægtede med trachedannelsen hos arthropoderne. 

 Imidlertid maatte dette noierc konstateres ved nærmere undersogelser, og fremfor alt vikle det være af interesse at faa under- 

 sogt, om der ialfald ikke histologisk er paaviselige spor af hudkjertler hos de arter, som Graft' beskriver uden saadanne. Hvad 

 nervesystemets bygning angaar, da er allerede o\-cnfor omtalt, hvad her kunde \-cvre at merke. Der er vistnok flere over- 

 ensstemmende karaktermerker, men paa den anden side maa man erkjende, at hele nervesj-stemets ydre fonn, de afgaaende 

 nervers antal og den stærke sammcntrængthed af bugstrengen uvilkaarlig leder tanken hen andetsteds, og da især til arachni- 

 derne. — Slaar man de ovennæ-vnte, uoverensstemmende karaktermerker sammen, maa tie vistnok erklæres for et temmelig 

 vægtigt moment imod myzostomernes chætopodenatur, og \-ar det ikke ud\iklingen, kunde man \'ære tilboielig til ganske at 

 afvise denne. 



■) 1. c. 



^) Claus; Gnindziige der Zoologie. 



^) Biitsclili: > Untersuchuiigen ilber freilebende Nematoden und die (l.ittuug Ctiiitonotus.» /eitsclir. f.' w. Zool. XXVI I!d. 1S79, p. 400. .\nm. 2. 



■•) J. Muller: Ueber die Galtungen und .\rten der Comatulen..' .\rch. f. Naturg. VII Jahrg. lid. I, 1841, p, 147. 



5) Diesing: Sitzungsber. d. Kais. .\kad. d. Wiss. Wien. XXXIII Bd. l8^S, p, 477— 4S0, saml ibid. XXXV Bd. 1S59, p. 422 & 445, 



>'■) 1. c. 



.1 



