en Periode, i hvilken det psylviske Arbejde blev udført. For hver Periode be- 

 stemtes Iltoptagelsen og Kulsyreudskillelsen pr. Tidsenhed, og Ditlerensen mellem 

 Bestemmelserne for hver to Perioder indenfor samme Forsøg skulde da give Stig- 

 ningen i Iltoptagelsen og Kulsyreudskillelsen som Følge af del psykiske Arbejde. 



Ved denne Fremgangsmaade begik Speck den ikke uvæsentlige Fejl for hvert 

 Forsøg kun at medtage en enkelt Hvileperiode, enten før eller efter Arbejdsperi- 

 oden, samt endvidere at lade de to Perioder være adskilte ved et Tidsrum, i hvil- 

 ket Forsøget var afbrudt. Ved Forsøg som disse, hvor de maalte Differenser ere 

 relativt smaa, maa man nødvendigvis foretage to Hvilebestemmelser, en før og en 

 efter del psykiske Arbejde, samt lade alle 3 Perioder forløbe uden Afbrydelse; om 

 den nærmere Begrundelse heraf se senere. Med denne sin omlalle Forsøgsanord- 

 ning gennemførte Spfxk to Forsøgsrækker. I første Række, hvor Speck selv var 

 Forsøgsperson, benyttedes som psykisk Arbejde Læsning af videnskabelig Lekture, 

 Nedskrivning af et Resumé af et Forsøg, Løsning af lette Ligninger samt en enkelt 

 let geometrisk Opgave. 



Forsøgsrækken udviste som Resultat en tydelig udtalt Stigning af Iltoptagelsen 

 og af Kulsyreudskillelsen under Arbejdsperioden, eller med Speck's egne Ord: 



„Die in Tabelle 47 milgetheilten Zahlen dieser Versuche ergeben im 

 Einzelnen wie in ihrem Mittel das ganz bestimmte Resultat, dass COj-Ausschei- 

 dung und O., -Aufnahme bei geistiger Thätigkeit deutlich vermehrt sind." 

 Dette Resultat afkræfter Speck umiddelbart efter, idet han meget rigtigt gør 

 opmærksom paa, at Stigningen helt eller delvis kan skyldes Skrivebevægelser 

 under Regneforsøgene, ubekvemme Stillinger som Følge af Vanskeligheden ved at 

 læse i en Bog, naar man har Respiralionsrørel i Munden, etc. For at afgøre, hvor 

 meget disse Forhold have at betyde, udførte Speck under to af Hvileperioderne 

 Skrivebevægelser, som efter hans Skøn havde samme Omfang som under de til- 

 svarende Arbejdsperioder, og fandt da ud fra disse lo Forsøg, al psykisk Arbejde 

 ikke medførte nogen nævneværdig Stigning af Stofskiftet. En saadan experimental 

 Bevisførelse kan imidlertid ikke anses for fyldestgørende; et subjektivt Skøn om, 

 hvorvidt man i lo Perioder har udført samme mekaniske Arbejde, er for løst et 

 Grundlag til, at man derudfra kan afgøre hele delte Spørgsmaal. I den anden 

 Forsøgsrække, der udførtes med en ny Forsøgsperson, foretoges 5 Forsøg med psy- 

 kisk Arbejde, og af disse udførtes de 3 første med staaende Forsøgsperson, de 2 

 sidste med Forsøgspersonen siddende. Til psykisk Arbejde valgtes Læsning i Ho- 

 mer, Xenophon og Cæsar. 



Resultatet af de første 4 Forsøg var del samme som i første Forsøgsrække, 

 en Stigning i Stofskiftet under Arbejdsperioden, og Speck's Forklaring herpaa er 

 ligeledes den samme, nemlig ubekvemme Stillinger, uundgaaelige Muskelbevægelser 

 etc; derimod gives ingen Forklaring paa det sidste Forsøg 243 — 244, hvor Stof- 

 skiftet nedsættes, saaledes at Kulsyreudskillelsen forringes med ca. 20 "m tiltrods 

 for de uundgaaelige Muskelbevægelser. Forklaringen herpaa tør sikkert søges i 

 den, for samtlige Forsøg, uheldige Forsøgsordning. 



