48 



Indtræder der Forandringer iAlveoleluftensCOo'^o, indstiller Re- 

 spirationen sig strax med en ny Værdi, der tilstræber at udligne 

 Forandringerne. Naar c« er Alveoleluftens COo "/o, vil Ventila- 

 tions vol u m en et La kunne udtrykkes tilnærmelsesvis ved 

 La '^ a • Ca -^ ß. Forøges eller formindskes Respi ratio ne n vilkaar- 

 ligt, vil Organismens staaende Kulsyreoplag henholdsvis for- 

 mindskes eller forøges. Forløbet heraf kan beregnes under den 

 Forudsætning, at Organismen forholder sig som en Beholder 

 med fri Kulsyre. Dog vil Beholdervolumenet V voxe med Tiden, 

 svarende til at Ændringen i Organismens CO o- Koncentration 

 først efterhaanden forplanter sig til Periferien. 



Respirationsændringer naar Øjnene tillukkes og 

 ved Overgang til Søvn. 



Under vore Forsøg over det respiratoriske Stofskifte have vi som et konstant 

 optrædende Fænomen fundet, at Respirationsniveauet sænkes pludseligt og med en 

 ikke uvæsentlig Størrelse, naar For.søgspersonen lukker Øjnene, og at Niveauet sti- 

 ger paany til sin normale Værdi, naar Øjnene atter lukkes op. 



Dette Forhold har længe været kendt og flere Forsøg til Belysning heraf ere 

 udførte. Blandt disse skal nævnes en Forsøgsrække af Pflüger og v. Platen, 

 (Über den Einfluss des Auges auf den thierischen Stoffwechsel, Pflüger's Archiv, 

 Bd. XI, 1875, pag. 263.) 



Disse Forfattere har undersøgt det respiratoriske Stofskifte paa tracheotome- 

 rede Kaniner, hvis Øjne de afvekslende tilbandt og afdækkede. De fandt som 

 Middeltal af en Række Enkeltforsøg med gennemsnitlig Varighed af ca. '/s Time, 

 at Kulsyreudskillelsen henholdsvis med utildækkede og med tilbundne Øjne for- 

 holdt sig som 114:100 og Iltoptagelsen som 116: 100. 

 Forsøgsresultatet formuleres : 



„Aus der Gesammtzahl der mitgetheillen Versuche geht hervor dass unter 

 dem Einfluss des Lichtes durch die Erregung der Retina Kohlensäure- 

 ausscheidung und Sauerstoffaufnahme eine erhebliche Steigerung erfahren", 

 hvad der maa forstaas derhen, at Forfatterne anser Stofskiftestigningen som en 

 primær Virkning af Lysets Indflydelse paa Retina. 



Mod denne Antagelse gør Speck (Physiologie des menschlichen Athmens, 

 Cap. 11) med Rette gældende, at man som Forsøgene ere anlagte ingen Garanti 

 har for, at Stofskiftestigningen ikke er en secundær Virkning, hidrørende fra 

 Muskelspændinger; thi man kan med Sandsynlighed antage, at Dyrene under Ly- 

 sets Paavirkning bliver livligere, og at de derved, selv om de for det meste vare 

 bundne, gennem Muskelspændinger forøgede Stofskiftet. Speck anfører derefter 6 



