9 2ßl 



Tid at paavise selv ganske smaa Kobbermængder i en Oplosning ved den saakaldle 

 Cenienlalio II sproces. Dette fremgaar al" del Sted, som nu skal aiifores. Pon- 

 toi)pidan fremdrager en Angivelse al" Historikeren .1. LaiNüeükk i „Acta Societal. 

 Hain. Tom. \'ll. 1*. 404 seqv." ', som fra Apoteker ved Vajsenhusapoteket i Koben- 

 havn v. Steuben den 27de Feb. 1758 havde modtaget Beretning om forskellige 

 Undersogelser, Steuben havde anstillet for Langebek. Steubens Beretning lyder: 



„Efter Løfte giver jeg mig den Ære at tilsende Dem den Efterretning, an- 

 gaaende de mig bekiendte niineraliske Ting, som iblandt andre findes i Jylland. 

 I Bierre-Herred ved Søe-Kanten paa Biørns-Knude er en stor Deel Vitriol- 

 og Alun-Ertz, som bestaaer i en sort feed leeragtig Jord, af hvilken jeg Anno 

 1752 Mi ungefær en 6 Skiepper at undersøge, og bekom af samme Quantum 

 hen ved VA Pund Vitriol. Solutionen blev forrettet i et Træ-Kar, men Indkaag- 

 ningen skeede i et stort Jern-Kar, hvor der da paa Bunden præcipiterede sig en 

 5^/3 Lod tint Kaaber ..." 

 Da Alunjords Vægtfylde kan sættes meget nær lig 2, og en Skæppe er lig 

 17,37 Liter, er der altsaa omtrent 4.'} Milligram Cu O i et Kilogram Alunjord fra 

 Bjornsknude efter Apoteker v. Steubens Undersogelser, en Angivelse som er rime- 

 lig nok set i Belysning af de senere i denne Afhandling anforte Undersøgelser. 



Pontoppidan gor ogsaa opmærksom paa en anden kvantitativ Analyse af en 

 Jordart, som dengang spillede en ret betydelig Rolle, nemlig den submarine 

 Torv, som paa Sønderjyllands Vestkyst fra æ'ldgammel Tid blev benyttet til Salt- 

 udvinding. Han anfører saaledes: 



„Det meeste og beste af saadant Landets eget Salt er det, som kaages i 

 Sønder- Jylland, særdeles i Tønder- Amt og ligeledes føres op i Landet under 

 Navn fresisk Salt, da Bønderne undertiden betale det temmelig dyre, men 

 ellers gemenligen give en Tønde Rug for en Tønde Salt. Om dets Behandling 

 have Heinrich, Danckwert, Ewald og andre givet nogen Efterretning, men intet 

 saa grundigt og udførligt som vores Doet. Joh. Christ. Fabricius^, hvis ypper- 

 Hge Afhandling om det fresiske Kiøken-Salt findes i Aet. Societal. 

 Reg. Hafn. Tom. VIII. p. 171 seqv. Deraf vil jeg anføre noget, som egentlig 

 henhører til dette Sted, nemlig om den Materie, Saltet brændes af, og den 

 Maade paa hvilken det skeer. Hans Ord ere disse: „Om den Jord, hvoraf det 

 fresiske Salt bliver tillavet: 



1. Den er ikke andet end ordentlig Tørve-Jord, som dog paa de fleeste 

 Steder er temmelig blandet med Søe-Græs og andre mestendeels forraadnede 

 Soe-Gevæxter, dog finder man og deri Stængler og Rødder af Lyng (erica) og 

 andre vegetabilibiis, som voxe i Moradser og er Beviis paa, at det i forrige Tider, 

 førend det blev oversvømmet af Søen virkelig har været Tørve-Mose. 



• Erich Pontoppidan : Anf. Std. S. 486. 



- Johan Christian Fabricius f. 1697 i Hastrup ved Tønder, dad 1775 som Piiysicus i denne By. Han 

 skrev om forskellige medicinske Emner og anførte Afh.. „Om det fresiske Kiøkensalt". Efter Nyerup 

 & Kraft: „Almindelig Litteraturlexikon. Kbhvn., 1820. 



D. K. n. Vidensk. Selsk Skr., 7. Række, naturvidensk. og inathcm. Afd .\I. 5. 35 



