17 269 



stolïpl, vil (îibsens Viikiiitig i .lordhuiHkii ogsaa bero paa, al den opløser de kulstof- 

 holdige StolTer, og gor KulstolTet tilgængeligt lor Planterne. 



Ma'rkeligl nok al (libs skulde være en saadan Anstødssten Tor Forslaaelsen, da 

 num dog vidste, at Planleaske indeholdt Kalk og Svovlsyre. Men i den folgende 

 Tid blev der fremsat den ene I'orklaring efter den anden om Gibsens Virkninger 

 støttet af de til alle Tider saa misbrugte ,.Erlaringer fra det praktiske Liv". Endiui 

 san langt ned i Tiden som 1847 skriver en anset Landmand, Justitsraad F"jelstuui' 

 en Artikel: ,.0 m Gibs" i det kgl. danske Landhusholdnings-Selskabs Organ', som 

 stod uimodsagt fra Autoriteternes Side. Fjelstrup fremhæver det som en Erfarings- 

 sætning, at Gibs, naar den blandes med Jord ved megen Regn, forhærdes og bliver 

 uopløselig i Jordbunden, „men naar den udstrøes paa Planternes Blade, opløses 

 den successivt af Dug og lidt Regn og taber derimod sin Tilbøjelighed til al for- 

 hærdes og kan altsaa vedblivende yltre sin chemiske Indvirkning paa Planteorga- 

 nisnien og Jordbunden". 



I 1848 fremkom dog en rimeligere, tildels rigtig Forklaring af Gibsens Virkning, men 

 hvorved dog kun Gibsens Evne i Jordbunden til at „binde" Ammoniak og Ammonium- 

 karbonat blev fremhævet. Disse Anskuelser søgte væsentlig Støtte i Resultaterne af 

 engelske Forsog, hvoraf fremgik Gibsens kva>lstofkonserverende Virkning overfor 

 Faaregødning. Agrikullurkemi og kemisk Jordbundsundersøgelse havde endnu, som 

 man ser, Vanskelighed ved at gore sig gældende i Landbruget. 



Det kgl. Rentekammer var i Aarhundredels første Fjerdedel paa en prisværdig 

 Maade meget ivrig for at søge efter teknisk anvendelige Naturprodukter. Men Heldet 

 fulgte ikke Bestræbelserne. Andetsteds er der givet Beretning om, hvor tarvelig 

 ledede og daarlig gennemførte Forsøgene paa at faa Kulbrydningen paa Born- 

 holm i Gang var'. I 1808 — 11 blev der efter Rentekammerets Ordre af „Bergmester" 

 Münster anstillet Undersøgelser efter Salt og Kul i Jylland. Han undersøgte 

 geologisk i Juni 1808 en Saltførekomst i de store Sande nær Nymindegab, søm Amt- 

 mand RosENOHN havde gjort Rentekammeret opmærksom paa ^ Ved tort Vejrlig 

 udhlomstrede paa Sandoverlladen Salt, som blev sammenfejet og hjemført af de 

 nærboende Folk, der heraf havde udvundet ikke saa faa Tønder Salt. Münster kom 

 til det Resultat, „at Saltet, som havde sat sig paa Sandet, var en lilfa^ldig Virkning 

 af en meget varm Sommer, da Havvandet ved at gaa op over de flade Sande og 

 nogen Tid blive staaende ved den stærke Solvarme havde efterladt Saltskørpe". 



Apoteker Helms i Varde undersøgte Saltvandet, der gennemtrængte Sandet under 

 Overfladen, øg fandt, ,.at 1 ÎÏ Vand indeholdt 2 '2 Lod Køkkeusalt, altsaa c. 8"/o, 

 medens Havets Vand i Nordsoen giver efter antagen Mening kun 4 à 5 Qvintin 

 i Pundet"*. 



' Tidsskrift for Landøkonomi. 2den H. 8dc lid. 1847. S. 12—17. 



- Smstd. lüde Bd. S. 105. „üibs anvendt som Gødning". 



s K. R3RDAM: Anf. Std. II. Bd. S. 30 og flg. 



* G. Begtkup: Beskrivelse om Agerdyrkninjjens Tilstand i Nørrejylland, .'(die Bd. Kblivn., 1812 

 S. 123 og ng. 



° 4 Qvintin i Pundet er lig 3,a"(o, livad der er meget nær det rigtige. 



D. K. U. Vidensk. Selsk. Skr., 7. Hække, naturvidçnsk. og mathem, Afd. XI. 5, 



36 



