INDLEDNING 



Vor almindelige Koisedderkop, Epeira diadema, Walck., hører til Ordenen 

 Araneina (de ægte Edderkopper), en Orden indenfor Arachnida. Giftapparalet er — 

 som hos alle ægte Ed(ierko])per — kraftig udviklet. Chelisererne er toleddede og 

 Basalleddet særlig kraftig uddannet; Endeleddet er kloformet og kan slaas ind, er 

 forsynet med en skarp Spids og tjener til at saare Bytte eller Fjender. Ved dettes 

 Spids udmunder Giftkanalen, der lober igennem Basalledet til Giftkirtelen, der er 

 omgivet af et spiralformet snoet Muskellag; ved Sammentrækning af dette Muskellag 

 presses Giftkirtelens Indhold ud i det af Kloleddet frembragte Saar. 



Dens Bid er, som alle Edderkoppers, giftigt for Insekter; den angriber kun 

 overmaade sjælden Mennesker, for hvem dens Bid synes at være ret ufarligt; der 

 findes dog Angivelser af Ozanam (1) (185ß), ifølge hvilke Korsedderkoi)pens Bid hos 

 Mennesker har foraarsaget Leddesmerter, almindelig Mathed, Blødninger, Hovedpine 

 samt Kolik; det forekommer yderligere Kobert (2) (1901), at der er al mulig Grund 

 til at være mistænkelig overfor en Edderkop, der har to saa ondartede Slægtninge 

 som Epeira lobata og Epeira fasciata, og efter at det er lykkedes Kobert at vise, at 

 den almindelige Korsedderkop overalt i sit Legeme indeholder store Mængder af en 

 Gift med ligesaa frygtelige Egenskaber som Giften i de farlige russiske Lathrodectus- 

 arler, finder han Anledning til at gøre opmærksom paa, at de kraftigere Korsedder- 

 kopper utvivlsomt vil være i Stand til al gennembide den sarte Barnehud, særlig 

 hvor denne er tynd, som f. Eks. paa Læberne, og derved fremkalde Forgiftninger. 

 De andre her i Norden almindelig forekommende Arter af Edderkopper (Tegenaria, 

 Drassus, Agalena, Argyroneta o. fl. a.) synes ikke at indeholde saadanne Giftstoller 

 og maa vel betragtes som ufarlige for Mennesker. 



De giftigste og for Mennesker og Husdyr farligste Edderkopper findes i Tro- 

 perne; de der forekommende Arter er ofte meget store; Fugleedderkoppen, Mijyale 

 fasciata, samt den i Sydamerika levende Theraphosa Blondii o. fl. a. bliver 8 — 20 cm 

 lange, og allerede paa Grund af Giftkirtlernes Størrelse maa man formode, at disse 

 Dyrs Bid kan være farligt. Dog er det ikke altid saaledes, at de største Edderkopper 

 er de farligste, saaledes som v. Linstow (3) formoder, idet han fremsætter som sin 

 Anskuelse, at Giftvirkningens Størrelse er proportional med Edderkoppens Størrelse. 



